Справа №: 398/5917/25	

провадження №: 2/398/595/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"18" червня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Шинкаренко І.П.,
за участі секретаря судового засідання Черткова А.О.,
представника позивача - адвоката Ороновської О.М. (в режимі відеоконференції),
відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції) та її представника – адвоката 
Ісмайлової А.В.,
представника органу опіки та піклування Яковлева Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Ороновська Ольга Михайлівна, до ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник – адвокат Ісмайлова Анна Віктоірвна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні,

ВСТАНОВИВ
Адвокат Ороновська О.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні. В обґрунтування позову вказує, що 14.02.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. У сторін є малолітня дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/6119/24 від 04.02.2025 шлюб між сторонами розірвано. 02.08.2024 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ № 398/3282/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 . Позивач регулярно сплачує аліменти, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Після розірвання шлюбу відповідач самостійно змінила місце проживання їхньої спільної з позивачем дитини, переїхала з дитиною проживати закордон, не виходить на зв`язок, та перешкоджає позивачу спілкуватись з дочкою. Наразі позивачу невідоме місце проживання відповідача з дитиною. Позивач як батько виконував і надалі продовжує виконувати свої батьківські обов`язки, бажає безперешкодно спілкуватись з дитиною, проводити час, належно сплачує аліменти. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою для усунення не перешкод позивачу брати участь у вихованні дочки та вільному спілкуванні з дочкою. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 має позитивну репутацію та добре зарекомендував себе у місці проживання, є законослухняним громадянином, не конфліктний, з активною життєвою позицією, в побуті ввічливий і товариський. З огляду на вказане, участь ОСОБА_2 у вихованні дитини матиме позитивний вплив на її розвиток та формування особистості, сприятиме належному вихованню та створенню для неї сприятливого сімейного середовища. У зв`язку з викладеним, просить суд встановити ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: особисте спілкування з дочкою засобами телефонного зв`язку, месенджерами Viber, WhatsApp, Telegram, Skype та іншими, в тому числі за допомогою відеозв`язку, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, щодня у будні з 10 години до 21 години без відриву від звичайного розпорядку дня, у вихідні дні з 09 години по 21 годину, без участі відповідача; встановлення побачень із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з можливістю спільного відпочинку, з ночівлею по місцю проживання ОСОБА_2 , з правом відвідування парків, дитячих розважальних закладів, кафе, без присутності матері ОСОБА_1 , проте з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини.
Ухвалою судді від 16.09.2025 відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. 
10.12.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вона зазначила, що у зв`язку із отриманням від відповідача письмових пояснень по справі вважають за необхідне наголосити на тому, що твердження, викладені у письмових поясненнях відповідача не підтверджені жодними доказами та спрямовані виключно на дискредитацію батька дитини. Відповідач не надала суду жодного документа, висновку фахівців, медичних довідок, протоколів чи будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені нею обставини. Викладені звинувачення не мають під собою жодного доказового підґрунтя, спрямовані на формування негативного образу позивача, що є неприпустимим у спорах, де вирішується питання інтересів дитини. Відсутність будь-яких доказів на підтримку наведених відповідачем тверджень свідчить про недоведеність викладених нею обставин. Таким чином, усі наведені відповідачем звинувачення є безпідставними, не підтвердженими та не впливають на правову оцінку поведінки батька чи його здатність брати участь у житті та вихованні своєї дитини. 
Вказані письмові пояснення відповідача, на які посилається представник позивача, на адресу суду не надходили, відомості на підтвердження вказаних обставин у матеріалах справи відсутні, про що суд звернув увагу учасників по справі в ході підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 10.12.2026 за клопотанням представника позивача зобов`язано виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області як орган опіки та надати письмовий висновок щодо участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
03.02.2026 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області, згідно з яким комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради вважає за доцільне визначити батькові ОСОБА_2 дні та години побачень з дитиною ОСОБА_3 та затвердити такий порядок участі батька у вихованні дитини: можливість побачень з дитиною на телефонне та вфідеоспілкування з дитиною щоденно у часовому проміжку з 08:00 до 22:00 у конкретний час, який попередньо узгоджується між батьком та дитиною за участі матері, з урахуванням віку дитини, її режиму дня, часу навчання (відвідування дошкільного закладу чи школи), стану здоров1я та інших істотних обставин, з правом визначення часу побачень та зміни днів за взаємною згодою батьків, враховуючи інтереси дитини, попередивши батьків про відповідальність за порушення законодавства щодо захисту прав дитини.
10.03.2026 до суду надійшла заява представника відповідача, у які вона просила з метою врегулювання спору прийняти графік, який склала ОСОБА_1 для спілкування батька ОСОБА_2 з донькою, у зв`язку із перебуванням їх за кордоном: по понеділках з 18:00 до 20:00, по вівторках з 19:00 по 20:00, по четвергах з 19:00 до 20:00, в неділю з 18:00 до 20:00. Зустрічі з дитиною у зв`язку із її хворобою мати ОСОБА_1 просить проводити раз на два місяці: субота та неділя з 11:00 до 15:00, у її присутності, а далі якщо спілкування буде налагоджуватись й здоров`я дитини буде дозволяти, то можливо без її участі. Такі години обґрунтовуються тим, що дитина відвідує гуртки, дитячий садок, заняття з логопедом, підготовку до першого класу та відпочинком.
26.03.2026 представник позивача подала до суду заяву, у якій вказує на те, що відповідачем не наведено жодних обґрунтованих причин, з яких донька не може підтримувати спілкування з батьком у середу, п`ятницю та суботу. Така вибірковість у визначенні днів є безпідставною та штучно обмежує право батька на повноцінну участь у вихованні дитини. Окрім того, встановлення виключно вузьких часових рамок у вечірній період (з 18:00 до 20:00 або навіть до 19:00–20:00) фактично зводить спілкування до формального та поверхневого контакту, що не відповідає найкращим інтересам дитини. Повноцінне батьківське спілкування передбачає не лише короткі розмови, а й можливість участі у повсякденному житті дитини, її розвитку, навчанні, емоційному становленні. З урахуванням наведеного, вважають за необхідне встановити більш збалансований та реалістичний графік дистанційного спілкування, а саме: з понеділка по п`ятницю у період з 18:00 до 21:00, у суботу та неділю з 10:00 по 21:00, що дозволить забезпечити стабільний емоційний контакт батька з дитиною, а також врахувати можливу зайнятість дитини у гуртках та навчанні. Що стосується особистих зустрічей, наголошують, що позивач позбавлений можливості виїжджати за межі України, де наразі проживає його донька. У зв`язку з цим реальне особисте спілкування з дитиною можливе виключно у ті періоди, коли дитина перебуває на території України. Така обставина є істотною та не залежить від волі позивача. За таких умов, запропонований відповідачем формат зустрічей (раз на два місяці по кілька годин у присутності матері) є явно недостатнім, непропорційним та таким, що фактично нівелює можливість встановлення та підтримання повноцінного емоційного зв`язку між батьком і дитиною. З огляду на викладене, позивач наполягає на визначенні наступного порядку особистого спілкування: у періоди перебування дитини в Україні – щовихідних (субота та неділя) з ранкового до вечірнього часу, що забезпечить реальну можливість батька брати участь у житті дитини, а також сприятиме формуванню стійких родинних зв`язків. Окремо просять передбачити обов`язок відповідача завчасно, але не пізніше ніж за 10 календарних днів повідомляти позивача про заплановане перебування дитини на території України, із зазначенням точних дат та місця перебування. Такий обов`язок є необхідним для забезпечення реальної можливості організації особистого спілкування батька з дитиною та недопущення штучного обмеження його прав на участь у її вихованні. Представник позивача вважає, що запропонований позивачем підхід є розумним, співмірним та таким, що відповідає як правам батька, так і найкращим інтересам дитини, забезпечуючи не формальне, а реальне та змістовне батьківське піклування. 
07.04.2026 від представника відповідача надійшли письмові пояснення, де вона зазначила, що пояснення ОСОБА_1 не є необґрунтованими. Дитина має проблеми зі здоров`ям, має патологічні діагнози, у зв`язку з чим батько дитини не зможе подбати про дитину самостійно. Дитина не може самостійно елементарно сходити в туалет без сторонньої допомоги, а батько не знає як це робити, тому що неправильні дії можуть травмувати дитину. Дитина потребує спеціальної їжі. ОСОБА_1 не перешкоджає спілкуванню дитини й батька, але обґрунтувала, чому вважає, що для спілкування потрібні певні часи й дні, оскільки дитина відвідує гуртки, садочок, підготовку до школи, має медичні процедури такі як масаж та ліки. В суботу та неділю позивач просить встановити спілкування з дитиною з 10 до 21 години, але на вихідних дитина прокидається о 10 годині, має сніданок, ранкові процедури, сон.
Ухвалою суду від 07.04.2026 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача – адвокат Ороновська О.М. в ході розгляду справи позовні вимоги підтримувала, посилаючись на обставини викладені у письмових заявах по суті справи. 
Відповідач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Ісмайлова А.В. в ході розгляду справи позовні вимоги визнали частково. Так відповідач ОСОБА_1 суду пояснила, що сімейні відносини з позивачем не склалися, шлюб тривав недовго, спільно з чоловіком вони не проживали, в сім`ї часто траплялись сварки, вона разом з їх спільною донькою ОСОБА_3 виїхали до Німеччини, де проживають на теперішні час. Вероніці 6 років, вона відвідує садок, ряд медичних процедур, масажі, потребує спеціального харчування, що обумовлено станом здоров`я дитини, проходила лікування у ДНП «НДСЛ «Охмадит». Акцентувала увагу суду, що не перешкоджає спілкуванню доньки з батьком, в силу обставин, що склалися вони безперешкодно спілкуються засобами зв`язку, оскільки ОСОБА_2 перебуває в Україні, є військовослужбовцем, а вони з дитиною постійно мешкають в іншій країні. Вероніка власного телефону, інших гаджетів не має, використовує засоби зв`язку матері. В той же час, зауважила, що сам батько раніше не виявляв активності щодо спілкування з дитиною, проведення часу відпочинку, батьківської уваги. З народження ОСОБА_3 опікується мати. Крім того поведінка ОСОБА_2 не дає їй впевненості, що він зможе належним чином опікуватися дитиною, надати необхідну увагу і допомогу дитині, за її потреби. Просила суд врахувати, що у зв`язку із станом здоров`я дитини та необхідності сторонньої допомоги дитині для обслуговування її потреб, постійно необхідна допомога матері, участь батька у цих процедурах створить для дитини дискомфорт, враховуючи, що він не обізнаний з механізмом вчинення цих процедур та є особою іншої статі. Враховуючи стан здоров`я та денний графік дитини, не заперечувала щодо спілкування ОСОБА_4 з батьком засобами телефонного зв`язку або обраним месенджером, за її участі, оскільки донька не має власного засобу зв`язку, враховуючи її вік, проживають вони в маленькій квартирі, знаходяться постійно разом, а також щодо встановлення побачень батька із дочкою з можливістю спільного відпочинку до 10-12 років, як вирішить суд, з обов`язковою присутністю матері, надалі з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини у майбутньому без її присутності.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування. Наполягав, що батьки є рівним у свої правах та обов`язках по відношенню до дитини, а перебування дитини з матір`ю закордоном, а батька на військовій службі не може бути підставою для порушення прав як батька, так і дитини. Важливим аспектом в цій категорії справ, не дивлячись на особисті відносини між колишнім подружжям, є інтереси дитини, що має бути пріоритетним для батьків. 
Вислухавши пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 14.02.2024, який заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі № 398/6119/24 від 04.02.2025 розірвано.
Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.07.2025.
Дитина проживає разом з матір`ю поза межами України, що визнається сторонами.
З довідки, виданої Тернопільським відділом державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерств юстиції від 27.08.2025 у ВП № 76329635 вбачається, що заборгованість за сплати аліментів станом на серпень 2025 року відсутня. Сторони в ході судового розгляду підтвердили, що станом на час розгляду справи позивач продовжує належним чином сплачувати аліменти на утримання доньки. 
З матеріалів справи та пояснень сторін у справі вбачається, що між ними виник спір щодо порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, оскільки сторони проживають окремо, дитина з матір`ю проживає закордоном, а тому існують перешкоди у вільному спілкуванні з дитиною.
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області надав висновок, згідно з яким вважає за доцільне визначити батькові ОСОБА_2 дні та години побачень з дитиною ОСОБА_3 та затвердити такий порядок участі батька у вихованні дитини: можливість побачень з дитиною на телефонне та відеоспілкування з дитиною щоденно у часовому проміжку з 08:00 до 22:00 у конкретний час, який попередньо узгоджується між батьком та дитиною за участі матері, з урахуванням віку дитини, її режиму дня, часу навчання (відвідування дошкільного закладу чи школи), стану здоров`я та інших істотних обставин, з правом визначення часу побачень та зміни днів за взаємною згодою батьків, враховуючи інтереси дитини, попередивши батьків про відповідальність за порушення законодавства щодо захисту прав дитини.
Цей висновок не оскаржений сторонами у справі.
З пояснень, наданих сторонами у письмових заявах по суті, а також в ході судового розгляду справи, судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має стан здоров`я, який потребує особливої уваги та забезпечення відповідного догляду за дитиною. Наразі, враховуючи, що дитина постійно проживає з матір`ю, такий догляд належним чином здійснює матір – ОСОБА_1 , тому при вирішенні вказаного спору, судом враховано зазначені обставини. 
Крім того, судом встановлено, що батько дитини проходить військову службу за призовом під час мобілізації, що підтверджується довідкою форми 5, виданою військовою частиною НОМЕР_2 від 12.11.2025.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно з принципом, викладеним в п.6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.
У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право кожної дитина на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Так, згідно з ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Відповідно до положень ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно положень ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Частинами 1 та 2 ст.159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Як встановлено судом сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, дитина мешкає з матір`ю.
Думку дитини ОСОБА_3 щодо участі батьків у її вихованні суд не з`ясовував, зважаючи на вік дитини та обумовлений цим її психічний та розумовий розвиток, сторони по справи відповідних клопотань до суду не подавали.
Суд зауважує, що рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення у справах «Странд Лоббен та інші проти Норвегії», заява № 37283/13, від 30 листопада 2017 року; «Хаддад проти Іспанії», заява № 16572/17, від 18 червня 2019 року).
Суд зазначає, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
Разом з тим, суд вважає за необхідне відмітити, що у процесі судового розгляду цієї справи сторони фактично узгодили основні умови участі батька у вихованні та спілкуванні дитини: можливі проміжки часу та способи спілкування, а також необхідність врахування стану здоров`я дитини та її зайнятість у різних видах занять та заходах.
Таким чином, визначаючи спосіб та участь батька у вихованні та спілкування з донькою, суд врахувавши позицію сторін, вікові особливості дитини, стан її здоров`я, режим дня, відвідування додаткових занять, роздільне проживання батька і дитини, а також висновок органу опіки та піклування, забезпечуючи принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні, вважає за необхідне визначити дистанційний спосіб спілкування з дитиною за допомогою телефонного, відео- та електронного зв`язку, у зручний для дитини час, з урахування розпорядку дня, у будні з понеділка по п`ятницю з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. , у вихідні дні з суботи по неділю з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. та побачення у вихідні дні в суботу та неділю у період з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за попередньою узгодженістю батьків щодо дати та часу зустрічей та обов`язкової присутності матері під час зустрічей протягом перших десяти зустрічей з правом відвідувати місця громадського дозвілля, розважальні заклади для дітей тощо. 
На думку суду, встановлення такого адаптаційного періоду для зустрічей батька з дитиною у присутності матері, який, зважаючи на психоемоційний стан дитини, особливості її здоров`я та тривалий період відсутності безпосереднього контакту з батьком, є необхідним для поступового налагодження довірливих стосунків, спілкування, формування емоційної прив`язаності дитини до батька, а також вивчення батьком особливостей догляду за дитиною, оскільки саме відповідач повністю організовує і дотримується життєвих потреб дитини, що сприятиме поступовому переходу до систематичних побачень з батьком без присутності матері. Надалі побачення батька з дитиною можуть відбуватися без обов`язкової участі матері з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини, що в повній мірі узгоджується зі встановленими судом обставинами, дослідженими доказами, правами батька на участь у вихованні дитини та забезпеченні її найкращих інтересів.
Слід зазначити, що представник відповідача запропонувала інший графік дистанційного спілкування, обґрунтовуючи його тим, що дитина відвідує гуртки, дитячий садок, інші заняття. Проте, зважаючи, що на підтвердження зазначеного не додано жодного належного доказу, суд позбавлений можливості з`ясувати дійсність існування вказаних обставин, тому години спілкування визначає, виходячи із загальних засад життєвого устрою та орієнтовного графіку і розпорядку дня дитини відповідного віку. 
У випадку хвороби дитини, що перешкоджає побаченню з батьком на період лікування за висновком лікаря, визначений день побачення відбувається у найближчий вихідний день після одужання дитини.
Також, суд взяв до уваги, що дитина проживає з матір`ю закордоном, батько дитини перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, а тому, виходячи з конкретних обставин справи, з метою забезпечення реальної можливості батька на побачення та спілкування з дитиною, а також найкращих інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вважає за доцільне надати право батьку дитини за попередньо наданою згодою матір`ю дитини визначити для особистих зустрічей з дитиною інші дні у період часу з 08 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., проте з дотриманням умов таких зустрічей протягом встановленого судом адаптаційного періоду.
Деталі таких зустрічей слід попередньо слід узгоджувати (не менше ніж за дві доби) з матір`ю ОСОБА_1 та з враховувати стан здоров`я і бажання дитини, графік відвідування закладів освіти та додаткових занять, інших факторів, які можуть спричинити перешкоди зустрічам. 
Слід зазначити, що визначений судом порядок та спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 певною мірою відповідає побажанням та позиції сторін щодо такої участі, а також не суперечить встановленому органом опіки та піклування порядку, оскільки спілкуванням телефоном та за допомогою відеозв`язку визначено у проміжку часу, що не суперечить запропонованому органом опіки та піклування та з урахуванням ініціативи сторін щодо графіку такого спілкування, а визначення графіку побачень здійснено відповідно до умов, заявлених сторонами, та зважаючи на визначене органом опіки та піклування право батька визначати час побачень і зміни днів за взаємною згодою батьків, враховуючи інтереси дитини ти життєві обставини.
Таким чином, враховуючи обставини справи, що матір з дитиною тимчасово проживають за межами України, батько проходить військову службу суд застосовує спосіб захисту порушеного права, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права, характеру його порушення, з урахуванням предмет спору у даній справі щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини шляхом визначення вказаного способу участі у спілкуванні та вихованні дитини, що в свою чергу не призводить до зміни предмета позову та обраного позивачем способу захисту, а тому доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
При цьому суд звертає увагу на те, що визначений спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням обох батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення, оскільки остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою, залежить в тому числі і від вікових змін дитини, її розвитку та потреб.
Крім того, суд роз`яснює, що батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати перш за все інтересам самої дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків.
Керуючись ст.ст. 10, 18, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ
Позов задовольнити частково.
Встановити порядок та спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- дистанційно засобами телефонного, відео- чи електронного зв`язку щоденно у зручний для дитини час, з урахування розпорядку дня, у будні з понеділка по п`ятницю з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., а у вихідні дні з суботи по неділю з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., зобов`язавши ОСОБА_1 забезпечити технічну можливість здійснення дитиною вказаний вид зв`язку з батьком;
- побачення у вихідні дні в суботу та неділю у період з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за попередньою узгодженістю батьків щодо дати та часу зустрічей та присутності матері під час зустрічей протягом перших десяти зустрічей з правом відвідувати місця громадського дозвілля, проживання батька, розважальні заклади для дітей тощо;
- надалі побачення у вихідні дні в суботу та неділю у період з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності матері з урахуванням стану здоров`я та бажання дитини з правом відвідувати громадські місця та заклади, розважальні заклади для дітей, тощо;
- надати право ОСОБА_2 за попередньою узгодженістю (не менше ніж за дві доби) з матір`ю ОСОБА_1 та з урахуванням стану здоров`я і бажання дитини, графіку відвідування закладів освіти та додаткових занять, інших факторів, які можуть спричинити перешкоди зустрічам на побачення з дитиною ОСОБА_3 у період з 08 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. в інші дні з дотриманням вимог щодо присутності матері протягом перших десяти зустрічей;
- у випадку хвороби дитини, що перешкоджає побаченню з батьком на період лікування за висновком лікаря, визначений день побачення відбувається у найближчий вихідний день після одужання дитини.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Судове рішення проголошено 18.06.2026.

Суддя І.П. Шинкаренко