КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/5400/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Притули К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді Рапорту від 12.03.2025 ОСОБА_1 про надання медичної допомоги, направлення на лікування та проходження військово-лікарської комісії;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути та надати відповідь на Рапорт від 12.03.2025 ОСОБА_1 про надання медичної допомоги, направлення на лікування та проходження військово-лікарської комісії. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що позивач проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , має погіршення стану здоров`я та звертався до командування із рапортом про надання медичної допомоги, направлення на лікування і проходження ВЛК, однак відповідач рапорт не розглянув та відповіді не надав. 
Ухвалою суду від 12.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Представником військової частини НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення, відповідач вказує, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки на рапорт позивача була надана відповідь №905 від 29.03.2025, яку направлено засобами поштового зв`язку. Також відповідач зазначає, що позивач до медичного персоналу військової частини до моменту прийняття рішення про його переміщення не звертався, самовільно залишив військову частину, а станом на час розгляду справи, за даними військової частини НОМЕР_2 , проходить службу в іншій військовій частині. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . 
12.03.2025 ОСОБА_1 складено рапорт про надання медичної допомоги, направлення на лікування та проходження військово-лікарської комісії (а.с.34-40).
У вказаному рапорті позивач просив надати йому медичну допомогу, направити його на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я поза розташуванням військової частини, а також направити на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби та можливої посади, яка відповідатиме стану його здоров`я.
Військовою частиною НОМЕР_1 складено відповідь №905 від 29.03.2025 на рапорт позивача. Відповідач зазначає, що вказану відповідь було направлено позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Відповідно до повідомлення військової частини НОМЕР_2 від 06.08.2025 №2522/1762, на яке посилається відповідач, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Не погоджуючись із діями відповідача щодо розгляду рапорту від 12.03.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок звільнення з військової служби в період дії воєнного стану.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною першою статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами другою, четвертою статті 2 Закону України №2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (далі - Порядок №531), відповідно до пункту 1 розділу І якого цей Порядок визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації (пункт 1 розділу ІІ Порядку №531).
Пунктами 1-3 розділу ІІІ Порядку №531 визначено, що у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок «Рапорт»; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Отже, наслідком подання рапорту військовослужбовця є наказ по особовому складу чи відмова у задоволенні рапорту із зазначенням її підстави.
При цьому розглянутим, на переконання суду, вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2025 №905 позивачу надано відповідь за результатами розгляду його рапорту, який надійшов до військової частини за вх. №1155 від 27.03.2025. У вказаному листі відповідач виклав позицію щодо порушених у рапорті питань, зокрема щодо надання медичної допомоги, направлення на лікування та проходження військово-лікарської комісії, а також повідомив мотиви, з яких не вбачає підстав для задоволення відповідного рапорту. 
Відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №2743200000463, позивач отримав дану відповідь 03.04.2025 року.
Отже, поданий позивачем рапорт фактично був розглянутий відповідачем, а за результатами його розгляду позивачу надано письмову відповідь.
Суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача у не розгляді рапорту позивача, адже такий розглянутий командиром з прийняттям відповідного рішення про відмову.
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем не було допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача, а отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судом не встановлено судових витрат, які б підлягали розподілу.
Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд, 

ВИРІШИВ:
В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА