Справа № 201/11798/23
Провадження № 1-кп/201/490/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Дніпро 

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 42021042020000052 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4 
обвинувачений ОСОБА_3 
захисники ОСОБА_5 
ОСОБА_6 
представник потерпілого 

ОСОБА_7 обвинувачення, визнане судом доведеним

У період з 17.10.2019 року по 14.09.2021 року, ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, без оформлення права власності чи права користування земельною ділянкою, тобто в порушення вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт з нового будівництва, тобто в порушення ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», достовірно знаючи та розуміючи те, що він не має права проводити будь-які будівельні роботи на самовільно зайнятій земельній ділянці, замовив у невстановлених осіб виконання робіт з нового будівництва будівлі на земельній ділянці, яку займала окрема будівля з квартирою за адресою: АДРЕСА_2 та на прилеглій до неї самовільно зайнятій земельній ділянці.
Так, у період з 17.10.2019 по 14.09.2021, невстановлені особи, на замовлення ОСОБА_3 , не будучи обізнаними про його злочинний умисел, направлений на самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, збудували на земельній ділянці, яку займала окрема будівля з квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , площею забудови 58,3 кв.м. та на прилеглій до неї самовільно зайнятій земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні Дніпровського національного університету імені О. Гончара, триповерхову будівлю площею забудови 10,62 м. x 10,57 м., тобто площею 112,25 кв. м., збільшивши внаслідок виконання робіт з нового будівництва площу забудови будівлі за адресою: АДРЕСА_2 за рахунок самовільно зайнятої земельної ділянки площею 53,95 кв. м.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме, самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці.

ІІ. Позиція сторони захисту 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив що його дії були зумовлені бажанням забезпечити житлом його доньку. Для реалізації цього наміру він продав свій будинок на АДРЕСА_1 та підшукав квартиру АДРЕСА_3 . На момент придбання квартири у 2019 році об`єкт уже не був квартирою у звичному розумінні, а фактично являв собою будівельний майданчик. Рієлтор та попередні власники пояснювали, що стару споруду було частково демонтовано і залишилися лише одна чи дві стіни, а на старому фундаменті вже розпочалося нове будівництво. У договорі було зазначено площу 46,4 кв. м, і хоча візуально об`єкт здавався дещо більшим, обвинувачений не проводив власних замірів, повністю довірившись офіційним документам та словам продавців.
Далі організацією всіх робіт займався його товариш ОСОБА_8 , а безпосереднім виконавцем робіт був ОСОБА_9 . Саме вони переконували його, що проєкт є цілком законним, так як початково планувалося зробити лише надбудову мансардного поверху. Щодо зміни площі забудови, виконавці запевняли його, що лише незначно змістили фундамент, приблизно на 20–30 сантиметрів для вирівнювання стін, і що такі зміни є допустимими та непомітними без спеціальних приладів.
Обвинувачений не мав змоги особисто контролювати хід будівництва через критичний стан здоров`я, так як у цей період у нього діагностували онкологічне захворювання і він переніс складну операцію та тривалий час перебував на лікуванні. За весь час відвідав об`єкт лише кілька разів, а всіма поточними справами та фінансуванням пізніше почала займатися його донька спільно з ОСОБА_8 . Додав, що підписував декларації та повідомлення, які йому надавали, не заглиблюючись у технічні деталі, оскільки не мав відповідної освіти та цілком покладався на фахівців.
Щодо претензій контролюючих органів, зауважив, що йому було відомо про накладення штрафів у розмірі 20 400 грн та 13 600 грн за невідповідність документації фактичному стану будівництва і він справно сплатив ці кошти. Водночас стверджував, що ніколи не отримував повідомлень про судове рішення щодо знесення будинку. 
Також, обвинувачений додав, що ОСОБА_8 згадував про певні юридичні труднощі, проте запевняв, що вони будуть боротися за збереження майна, у зв`язку із чим останній до останнього сподівався на позитивне вирішення питання.
Зрештою, через постійні проблеми з документами, погіршення його самопочуття та виїзд доньки за кордон після початку повномасштабної війни, обвинувачений вирішив продати цей об`єкт. Продаж здійснювався за тими документами, які були в наявності як одноповерхова квартира, оскільки нове будівництво так і не було узаконене через обставини, які від нього не залежали. Наголосив, що ніколи не мав наміру вчиняти протиправні дії, а лише прагнув створити умови для життя своєї родини.

Стороною захисту заявлені клопотання про визнання доказів недопустимими. (т.1, а.с. 93–95, 105–106).
Обґрунтовуючи заявлені клопотання, захисник зазначив, що обвинувачення за ч. 3 ст. 197-1 КК України базується, зокрема, на протоколі огляду від 07.10.2021 року, який, на думку сторони захисту, отримано з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема встановлено, що вказаний протокол є первинною слідчою (розшуковою) дією, якою нібито зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення, проведеною на підставі рапорту прокурора без належної конкретизації місця події. Огляд проведено прокурором одноособово, без участі понятих чи інших учасників, що унеможливлює перевірку фактичних обставин його проведення.
При цьому, відповідно до змісту протоколу, об`єктом огляду визначено окремо розташовану будівлю, що знаходиться на огородженій території з обмеженим доступом, яка фактично є іншим володінням особи. Незважаючи на це, огляд проведено без дотримання вимог КПК України щодо обов`язкової участі понятих та без попереднього отримання дозволу слідчого судді.
Додані до протоколу фотоматеріали свідчать про проникнення на територію об`єкта, що суперечить викладеним у протоколі відомостям та додатково підтверджує порушення процесуального порядку проведення слідчої дії. В подальшому сторона обвинувачення сама дотримувалась передбаченої процедури, звернувшись за судовим дозволом та провівши аналогічний огляд із залученням понятих, що підтверджує обізнаність про необхідність дотримання відповідних вимог.

Окрім того, захисник оскаржив допустимість рапорту прокурора від 28.05.2022 року як підстави для внесення відомостей до ЄРДР. Зазначений рапорт не відповідає вимогам КПК України, оскільки не містить належного джерела отримання інформації, конкретного викладу обставин можливого кримінального правопорушення та належних додатків, які б підтверджували такі обставини. У рапорті відсутня точна локалізація місця події, а додані матеріали (зокрема роздруківка карти) є недостовірними та не відповідають фактичному розташуванню об`єкта. Відомості щодо правового статусу земельної ділянки, покладені в основу рапорту, не відповідають дійсності.
На думку сторони захисту, внесення відомостей до ЄРДР відбулося без належної попередньої перевірки обставин, яка мала включати встановлення точного місця події, отримання інформації з державних реєстрів та належне документальне оформлення таких даних.
З огляду на викладене, сторона захисту вважає, що як протокол огляду від 07.10.2021 року, так і рапорт від 28.05.2022 року отримані з істотним порушенням вимог КПК України, що відповідно до принципу допустимості доказів виключає можливість їх використання судом при ухваленні рішення, у зв`язку з чим просили визнати їх недопустимими, а похідні від них докази — такими, що не мають доказового значення.

Сторона захисту вважає недопустимими докази, покладені в основу висновку судово-земельно-технічної експертизи, з огляду на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час їх отримання та оформлення.
Так, у ході досудового розслідування була проведена судово-земельно-технічна експертиза, при виконанні якої експертом використано дані геодезичних вимірювань, надані ФОП ОСОБА_10 . Разом із тим, ані ОСОБА_10 , ані інженери ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у встановленому КПК України порядку до участі у кримінальному провадженні як спеціалісти не залучалися, їх процесуальний статус не визначався, права та обов`язки спеціалістів їм не роз`яснювались. Це дослідження було замовлене у приватному порядку у ФОП ОСОБА_10 , при цьому матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей щодо особи, яка оплачувала такі послуги, що ставить під сумнів неупередженість та допустимість отриманих результатів.
Окрім того, сторона захисту вказує на ознаки фальсифікації документів, використаних стороною обвинувачення. Зокрема, у листі до ФОП ОСОБА_10 №1462 від 14.11.2022 року з проханням надати спеціалістів для участі у слідчій дії 15.11.2022 року міститься посилання на ухвалу суду від 05.12.2022 року, тобто на судове рішення, яке на момент складання листа ще не існувало. На переконання сторони захисту, це свідчить про те, що вказаний документ був виготовлений заднім числом та не може вважатися достовірним доказом.
Також захист наголошує, що у висновку, наданому ФОП ОСОБА_10 за результатами геодезичних вимірювань, зазначено, що польові роботи були виконані 15.11.2022 року, тоді як ухвала суду, якою надано дозвіл на проведення відповідних дій, постановлена лише 05.12.2022 року. Отже, на думку сторони захисту, такі вимірювання були проведені без належного судового дозволу, а отримані за їх результатами дані є недопустимими доказами у розумінні кримінального процесуального закону.
Додатково захисник звернув увагу, що диспозиція ч.3 ст.197-1 КК України передбачає відповідальність за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. Однак, згідно останньої редакції обвинувального акту, шкода правопорушенням взагалі на завдана.
Більш того, стороною обвинувачення не спростовано позицію обвинуваченого, а також не доведено чому площа забудови збільшилась саме на 53,95 кв.м.

IІІ. Докази та процесуальні документи, надані прокурором в обґрунтування пред`явленого обвинувачення, які дослідженні в судовому засіданні

Рапорт прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_13 від 28.05.2021 року разом із доданими до нього матеріалами містить відомості про те, що станом на 28.05.2021 року встановлено факт здійснення будівельних робіт поблизу будинку за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 34к3.
Згідно з викладеним у рапорті, на підставі аналізу даних публічної кадастрової карти зроблено висновок про те, що земельна ділянка, на якій здійснюється відповідне будівництво, перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Дніпра.
У зв`язку з наведеним прокурор дійшов висновку про наявність у діях невстановлених осіб, які здійснюють будівництво на вказаній земельній ділянці без належних правових підстав, ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме самовільного зайняття земельної ділянки та самочинного будівництва.(т.1 а.с. 3-5)

Витяг з ЄРДР від 28.05.2021 року за №42021042020000052 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, згідно якого зазначено, що 28.05.2021 року поблизу будинку, розташованого за адресою: м.Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд.34к3 здійснюється самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці.(т.1 а.с.2)

Протокол огляду місця події від 07.10.2021 року, разом з фототаблицями до нього. Проведеним оглядом встановлено, що об?єктом огляду є окремо розташована будівля, яка перебуває в стані проведення незавершених будівельних робіт. Об?єкт розташований поблизу будинків №34 та №36 по пр. Дмитра Яворницького у місті Дніпро. Встановлено, що будівля розташовується на відстані близько 10 метрів від будинку №34, поруч зі стоянкою автомобілів. Територія огороджена металевим парканом, висотою близько 2 метрів. Орієнтовна довжина - 15 метрів, ширина - 10 метрів. Площа території огородженої парканом, становить близько 0,015 га. На території розташована споруда, висотою близько 10 метрів, яка має три поверхи. Шириною будівля близько 8 метрів, довжиною близько 10 метрів. Будівля виготовлена з газобетоних блоків та залізобетонних конструкцій. Наявна покрівля. Побудовані стіни, перекриття, вікна відсутні. Поруч з будівлею, на огородженій парканом території знаходяться будівельні матеріали - цегла, металеві конструкції. Вхід на територію обмежений парканом, двері зачинені. Поруч з парканом, зі сторони вільного доступу знаходиться будівельне сміття. На паркані знаходиться табличка «Об?єкт під охороною». Огляд проведений зі сторони вулиці, на огороджену парканом територію вхід не здійснювався.(т.1 а.с.14-18)

Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно №10696954 від 22.05.2006 року, реєстраційний номер 14821601, згідно якого об`єкт за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпро (колишня назва м.Дніпропетровськ), пр-т Дмитра Яворницького (колишня назва Карла Маркса), буд.36 відноситься до типу об`єкта – житлові будинки літ. Б-1, літ.В-1, балансоутримувачем яких є Дніпропетровський національний університет.
Власником на підставі свідоцтва про право власності від 21.08.1999 року, виданого виконавчим комітетом ДМР є держава в особі Верховної Ради України.(т.1 а.с.62)

Копія випису актів земельної реєстрації на земельну дільницю, що є в м.Дніпро (колишня назва м.Дніпропетровськ) по об`єкту який знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпро (колишня назва м.Дніпропетровськ), пр-т Дмитра Яворницького (колишня назва Карла Маркса), буд.18, згідно якого 10.07.1930 р. протоколом №55 Дніпропетровської міської ради за Інститутом народної освіти затверджено реєстрацію земельної ділянки у м. Дніпропетровську по пр. Карла Маркса,18.
Також, встановлено, що відповідно до постанови Ради народних комісарів УСРР від 21.07.1933 р. основні та допоміжні приміщення про пр. Карла Маркса,18, були передані Дніпропетровському державному університету. В подальшому, Указом Президента України «Про надання деяким вищим навчальним закладам статусу національних від 11.09.2000 р. №1059/2000 Дніпропетровському державному університету надано статус національного з відповідною зміною його назви. 
Так, відповідно довідки Міського Державного комунального підприємства «Земград» від 21.05.1999 №142 ,рішенням міськвиконкому №1213 від 16.12.1993 року об?єктам за адресою АДРЕСА_4 ( з 2016 року пр. Дмитра Яворницького,36). Як вбачається з викладеного на вказаній земельній ділянці розташовані об?єкти нерухомості, що належать державі в особі ВР України і знаходяться на балансі ДНУ.(т.1 а.с.153-154)

Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно №1505070 від 17.09.2003 року, реєстраційний номер 2691111, згідно якого об`єкт за адресою: АДРЕСА_5 на підставі права договору купівлі-продажу серії ВАВ №521588, р.№4900 від 02.11.2002 року належить ОСОБА_14 .(т.1 а.с.76)

Копія свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого у реєстрі за №746 від 23.07.2019 року, спадкова справа №7/2019, приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_15 , згідно якого ОСОБА_16 отримала спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_14 на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири, виданого «15» листопада 2006 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_17 за р. №3534 та зареєстрованого «11» січня 2007 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, номер витягу 13190800, реєстраційний номер 2691111. Зазначена квартира знаходиться в житловому будинку Г-1, та складається з: 1,5-коридор, 2,11-кладова, 3-туалет, 4-ванна, 6,7-житлові, 8-кухня, 9,10-шафа, житловою площею 24,0 кв.м., загальною площею 46,4 кв.м.(т.1 а.с.47)

Договір купівлі-продажу квартири від 17.10.2019 року, укладений між ОСОБА_16 та ОСОБА_3 , предметом якого є квартира АДРЕСА_3 . 
Згідно вказаного договору квартира знаходиться в житловому будинку літ. Г-1 та складається з: 1,5 - коридор; 2,11 - кладова; 3 - туалет; 4 - ванна; 6,7 - житлові; 8 - кухня; 9,10 - шафа. Загальна площа квартири складає - 46,4 (сорок шість цілих чотири десятих) кв.м., житлова площа квартири складає - 24,0 (двадцять чотири цілих нуль десятих) кв.м. 
Продаж квартири вчиняється за домовленістю сторін за 650 462,00 гривні 00 копійок. Відповідно до Звіту про оцінку майна від 09 жовтня 2019 року, зробленого ТОВ ЕКСПЕРТНА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» (сертифікат суб?єкта оціночної діяльності №842/18, виданий 29 жовтня 2018 року Фондом державного майна України), оцінювач ОСОБА_18 , ринкова вартість квартири в цілому становить 650 461 гривень 18 копійок.(т.2 а.с.153)

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна №264508966 від 06.07.2021 року, згідно якого об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер:1863717712101, загальною площею (кв.м): 46.4, житлова площа (кв.м): 24, опис: квартира знаходиться в житловому будинку Г-1, та складається з: 1,5-коридор, 2,11-кладова, 3-туалет, 4-ванна, 6,7-житлові, 8-кухня, 9,10-шафа, на підставі права власності належить ОСОБА_3 . 
Підставою для державної реєстрації є договір купівлі-продажу квартири, реєстровий №4664, виданий 17.10.2019 року, а підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49211849 від 17.10.2019 року видані приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_19 (т.1 а.с.22-26)

Витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ДП061132820351 від 16.12.2020 року щодо об`єкта реконструкції, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 
Згідно додаткових відомостей про об`єкт: видом будівництва є реконструкція; назвою об`єкта будівництва є реконструкція квартири житлового будинку з надбудовою мансардного поверху; код ДКБС 1122.1.Будинки багатоквартирні масової забудови; клас СС1; підставою є реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення; способом будівництва є господарський(будується власними силами).(т.1 а.с.35-39)

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом – земельною ділянкою №1095-ДК/1140/АП/09/01/-21 від 14.09.2021 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до вимог статей 6 та 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а також на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 31 серпня 2021 року № 1095-ДК, уповноваженими посадовими особами було проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства щодо використання земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
За результатами проведеної перевірки встановлено, що згідно з даними Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,05 га по АДРЕСА_2 , комунальної форми власності, будь-яка інформація щодо передачі її у власність або користування (оренду) відсутня.
З виїздом на місце за результатами візуального огляду встановлено, що земельна ділянка площею 0,05 га по АДРЕСА_2 , використовується гр. ОСОБА_3 по фактичному розміщенню будівель та споруд комерційного призначення, без будь-яких рішень про передачу у власність або надання у користування (оренду), в межах охоронних зон інженерних комунікацій.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Таким чином, згідно змісту вказаного акту. зазначено що гр. ОСОБА_3 самовільно займає земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_2 по фактичному розміщенню будівель та споруд комерційного призначення, в межах охоронних зон інженерних комунікацій, відповідальність за що передбачена пунктом «б» ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 53-1 КУПАП, ст. 197-1 Кримінального кодексу України.(т.1 а.с.43)

Ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 8 листопада 2022р., якою надано дозвіл на проведення огляду земельної ділянки площею 0,05 га розташованої по АДРЕСА_2 . (т. 1 а.с. 189).

Протокол огляду від 21.11.2022 року, згідно якого огляд було проведено за адресою: АДРЕСА_2 , за участю експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС та двох понятих.
У ході огляду встановлено, що за вказаною адресою розташована триповерхова будівля, яка перебуває на стадії будівництва. Територія навколо будівлі огороджена металевим парканом. На момент проведення огляду двері (дверні конструкції) до вхідної частини будівлі відсутні. Зазначена будівля являє собою триповерхову цегляну споруду. На першому поверсі на передній фасадній частині розташовані вікна по всій його довжині, а також наявні по одному вікну з правого та лівого боків будівлі. Другий та третій поверхи виступають над першим поверхом у вигляді надбудови. На передній стіні другого та третього поверхів розташовано по чотири вікна на кожному з поверхів. Вікна обладнані скляними балконами з металевими огородженнями. Крім того, на бокових частинах другого та третього поверхів також наявні вікна. Периметр земельної ділянки навколо будівлі огороджено парканом із металевого профілю. В одному місці наявний отвір із дверним проходом, який на момент огляду був зачинений; висота проходу становить приблизно два метри.
Під час спроби встановлення можливого замовника будівництва встановити таку особу на момент проведення огляду не вдалося.(т.1 а.с.192-199)

Протокол огляду від 08.02.2023 року копій документів інвентаризаційної справи КП «ДМБТІ» стосовно об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 . (т.1 а.с.208-210)

Копія інвентаризаційного опису справи №35558 відносно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .(т.1 а.с.48-61)

Акт щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №0000000093 від 12.11.2021 року, згідно якого в ході перевірки дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва, зокрема, «реконструкції квартири житлового будинку з надбудовою мансардного поверху», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , замовником якого є ОСОБА_3 , встановлено, що останнім порушено вимоги ч.1 ст.8 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», про вказане свідчить те, що ОСОБА_3 будучи власником вищевказаного об`єкта, самочинно, без подання повідомлення про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об?єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об?єктів з незначними наслідками (CС1) змінено наміри забудови, оскільки під час проведення позапланової перевірки встановлено наявність триповерхової будівлі, яка складається з монолітного каркасу та газобетону, вікон та двоскатної покрівлі, що свідчить про те, що йдеться нове будівництво з новими геометричними розмірами та не відповідає намірам забудови, наведеним у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об?єктів з незначними наслідками (CС1) від 23.12.2020 року №ДП 061132820351.(т.2 а.с.5-14)

Припис управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР про зупинення підготовчих будівельних робіт від 12.11.2021 року, вимогами якого було з 12.11.2021 року зупинити будь-які будівельні роботи на об`єкті будівництва, зокрема, «реконструкції квартири житлового будинку з надбудовою мансардного поверху», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та привести вказаний об`єкт до первинного стану шляхом демонтажу у строк до 12.01.2022 року.(т.2 а.с.17)

Акт щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №0000000009 від 25.01.2022 року, згідно якого в ході перевірки дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва, зокрема, «реконструкції квартири житлового будинку з надбудовою мансардного поверху», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , замовником якого є ОСОБА_3 , встановлено, що останнім порушено вимоги ст.41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011 року №533, про вказане свідчить те, що ОСОБА_3 , будучи власником вищевказаного об`єкта, не виконав вимоги раніше виданого припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 12.11.2021 року.(т.3 а.с.20-29)

Копія рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року по справі №160/7812/22, яким було задоволено адміністративний позов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 про зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 . (т.2 а.с.36-40)

Копія постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023 року, по справі №160/7812/22, якою було залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року по справі №160/7812/22 за адміністративним позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 про зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 . (т.3 а.с.45-53)

Висновок експерта №СЕ-19/104-22/30734-ЗТ від 10.02.2023 року, згідно якого в ході проведення судової земельної експертизи встановлено, що за результатами проведеного дослідження було визначено фактичний порядок користування земельною ділянкою розташованої за адресою: АДРЕСА_2 в районі земельної ділянки з кадастровим номером: 1210100000:03:325:0151, також, в ході проведеного дослідження була встановлена конфігурація, проміри та площа земельної ділянки за вказаною адресою. Проміри склали: - по фронтальній межі - 8,90 м, 1,22 м, 5,58 м, 0,33 м; - по лівій межі - 5,05 м, 8,99 м, 2,84 м, 0,78 м та 4,62 м; - по тильній межі - 6,64 м, 2,60 м та 3,25 м; - по правій межі - 18,43 м. Площа складає 0,0270 га. (т.2 а.с.64-73)

Висновок експерта №СЕ-19/104-23/1379-ОЗ від 07.03.2023 року, згідно якого в ході проведення судової оціночно-земельної експертизи встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,020 га розташованої за адресою: АДРЕСА_2 станом на 23.12.2020 року за умов наявності державної реєстрації права власності, здійсненої на законних підставах та законної можливості відчуження цієї земельної ділянки станом на 07.03.2023 року могла становити 629 320,00 гривень.(т.2 а.с.121-133)

Висновок експерта № 361-23 від 08.05.2023 року, яким встановлено, що під час проведення судової будівельно-технічної експертизи було досліджено конструктивні характеристики об`єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та здійснено їх порівняння з характеристиками квартири за цією ж адресою, визначеними у наданій технічній документації. За результатами такого дослідження встановлено істотні відмінності між первісним об`єктом та фактично збудованою спорудою.
Зокрема в описовій частині висновку встановлено, що згідно з планом земельної ділянки, складеним станом на травень 1988 року та наданим у матеріалах кримінального провадження, на земельній ділянці був розташований житловий будинок літ. «Г-1» розмірами 7,12 х 7,15 м та висотою 3,0 м, із прибудовою літ. «г-1» розмірами 2,55 х 2,90 м та висотою 1,9 м. Вказані параметри відповідають конфігурації квартири АДРЕСА_3 , відповідно до технічної характеристики з реєстрової книги № 523п-1686-305, загальна площа якої становила 58,3 кв. м.
Разом з тим, під час експертного дослідження встановлено і описано в описовій частині висновку, що фактично за вказаною адресою зведено триповерхову будівлю із зовнішніми розмірами 10,62 м х 10,57 м та площею забудови 112,25 кв. м. Таким чином, площу забудови було збільшено на 53,95 кв. м за рахунок самовільно зайнятої земельної ділянки.
У висновку експерта зазначено, що внаслідок виконання будівельних робіт відбулася зміна геометричних розмірів фасаду будівлі та її поверховості, а також змінено основні конструктивні елементи об`єкта, зокрема фундамент, стіни та покрівлю. Крім того, було влаштовано нові віконні прорізи із застосуванням нових будівельних матеріалів. Характер та обсяг виконаних робіт свідчать про здійснення саме нового будівництва, а не реконструкції чи ремонту існуючого об`єкта.
З урахуванням наведеного, експерт дійшов висновку, що відповідно до вимог ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проєктної документації на будівництво» фактично виконані роботи за своїм видом належать до нового будівництва.
Крім того, за результатами дослідження встановлено, що новозбудована триповерхова будівля за вказаною адресою є об`єктом незавершеного будівництва. При цьому відсутні будь-які відомості щодо прав володіння або користування земельною ділянкою, дозвільні документи на виконання будівельних робіт, а також документи, які містять опис об`єкта незавершеного будівництва. За таких обставин експерт дійшов висновку, що зазначений об`єкт не може бути віднесений до нерухомого майна.(т.2 а.с.139-152)

Протокол огляду від 28.06.2023 року в ході якого оглянуто оригінал документа — виписку з акта земельної реєстрації щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, із зазначенням меж, відображених у плані, що є складовою зазначеного документа. Оглянутий документ являє собою матеріальний носій у вигляді картонної книжки формату А4 із відповідною символікою, містить рукописний текст, підписи та графічне зображення плану земельної ділянки. Його зовнішні ознаки узгоджуються з періодом складання, датованим 1930 роком. Крім того, у ході огляду досліджено копію технічного паспорта на вказане домоволодіння, а також супровідний лист комунального підприємства «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації», згідно з яким зазначена копія технічного документа 26.08.2020 року була направлена до ДНУ імені ОСОБА_20 (т.3 а.с.2-7)

Договір купівлі-продажу від 30.05.2023 квартири АДРЕСА_3 , згідно якого ОСОБА_3 продав вказану квартиру у цей день.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що обіймає посаду доцента кафедри дизайну реконструкції архітектурного середовища. Не знайомий з обвинуваченим ОСОБА_3 і ніколи не виконував для нього жодних робіт як замовника і хоча його прізвище як фізичної особи-підприємця було зазначене в повідомленні про початок будівельних робіт щодо реконструкції об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 , однак він не мав до цього жодного відношення.
Свідок дійсно розробляв проектну документацію для облаштування вхідної групи в будівлі за вказаною адресою, проте це стосувалося зовсім іншого приміщення, яке розташоване ближче до проспекту Дмитра Яворницького. Також свідок працював над входом до нежитлового приміщення у двоповерховому будинку, що виходить на головний фасад вказаного проспекту, тоді як об`єкт, що є предметом кримінального провадження, знаходиться на задньому фасаді, де той ніколи навіть не був.
Стосовно наявності його даних у документах на реконструкцію вказаної квартири, свідок зазначив, що побачив це вперше лише під час надання свідчень у прокуратурі. Він підкреслив, що не виконував містобудівного розрахунку для цього конкретного об`єкта та не мав жодного відношення до подачі повідомлення про початок робіт, де його вказали як відповідальну особу. Свідок також акцентував увагу на тому, що зазвичай приступає до роботи лише після перевірки документів на право власності, витягів з реєстру та технічного паспорта.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що обіймає посаду начальника юридичного відділу управління державного архітектурно-будівельного контролю та готував адміністративний позов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для такого радикального кроку став лист від прокуратури та матеріали позапланової перевірки, які зафіксували невідповідність між задекларованими намірами власника та фактичним станом справ на місці будівництва.
Так, ОСОБА_3 , подав повідомлення про початок будівельних робіт, де предметом було визначено реконструкцію квартири з надбудовою мансардного поверху. Проте фактично на місці одноповерхової квартири з`явилася триповерхова монолітно-каркасна споруда. 
Згідно з чинним законодавством, будь-яка реконструкція, що передбачає зміну геометричних розмірів або поверховості, вимагає отримання містобудівних умов та обмежень, однак ОСОБА_3 у своїй декларації послався на норми, які дозволяють не отримувати такі умови, якщо будівництво не виходить за межі існуючого фундаменту, проте фактично він здійснив нове будівництво зовсім іншого об`єкта.
У зв`язку з ігноруванням обвинуваченим припису про добровільне усунення порушень, вони були змушені звернутися до суду і Третій апеляційний адміністративний суд та Касаційний адміністративний суд повністю підтримали їх позицію, залишивши в силі рішення про знесення будівлі та приведення її до первісного стану. На даний час за цим рішенням відкрито виконавче провадження, а сам замовник уже поніс адміністративну відповідальність у вигляді штрафу за самочинні дії. 

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, що працює інспектором в управлінні державного архітектурно-будівельного контролю і був одним із тих, хто здійснював безпосередній виїзд на об`єкт після отримання інформації про незаконні роботи. Коли він разом з колегами прибули за адресою: АДРЕСА_2 , то побачили не реконструкцію квартири, як було вказано в паперах, а повноцінне нове будівництво. Було зафіксовано зведений триповерховий каркас на монолітній залізобетонній подушці. На той момент покрівля була ще відсутня, але конструктив будівлі вже чітко вказував на значне перевищення задекларованої поверховості. На територію, яка була огороджена парканом із металопрофілю, він разом з колегами потрапити не змогли, оскільки робітники, що перебували на майданчику, відмовилися їх впускати без дозволу власника. Вони намагалися сконтактувати з ОСОБА_3 , за номером телефону, вказаним у декларації, та через людей на об`єкті, проте той на зустріч не з`явився, а тому вони залишили направлення на перевірку безпосередньо на об`єкті та надіслали всі відповідні документи поштою за адресою реєстрації власника.
Під час візуального огляду вказаного об`єкта було очевидно, що поняття "мансардний поверх" було використано лише як прикриття для будівництва повноцінних додаткових поверхів. ОСОБА_3 , як власник у декларації зазначив, що геометричні розміри не змінюються, щоб уникнути отримання містобудівних умов та обмежень, хоча за фактом відбулася повна зміна архітектурного вигляду та об`єму споруди. 

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснив, що брав участь у неодноразових виїздах на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , однак кожного разу він разом з колегами стикалися з однаковою ситуацією, а саме, за вказаною адресою велися активні будівельні роботи, але власник всіляко уникав особистої зустрічі з інспекторами. При спілкуванні з робітниками в робочій формі, які виходили з вказаного об`єкта, ті стверджували, що їх найняли для будівництва, але документів не показували та всередину не впускали. 
Свідок бачив саме нове будівництво, а не ремонт чи реконструкцією існуючої квартири. Замість старої цегляної кладки, яку можна було б очікувати при реконструкції, вони побачили сучасний залізобетонний моноліт та газобетонні блоки, зведені з нуля, вказана квартира фактично перестала існувати як самостійна одиниця, ставши частиною нової триповерхової споруди. Навіть без замірів площі забудови, зміна висоти будівлі є беззаперечним доказом зміни її геометричних параметрів, що автоматично анулює правомірність використання спрощеної процедури декларування.
Свідок додав, що за результатами їх візитів було складено акт, протокол про адміністративне правопорушення та припис. Ці документи стали фундаментом для подальших судових процесів. Підкреслити, що ОСОБА_3 був обізнаний про їх дії, так як спілкувалися телефоном з ним особисто, і той підтвердив, що знає про перевірку. Проте жодних кроків для легалізації будівництва або надання проектів, які б виправдовували таку зміну конструктиву, зроблено не було.

ІV. Оцінка суду
На початку оцінки, суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження. 
Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується їх зміст. 
Так, із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом» перед застосовуванням якого Суд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яка передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.
Однак, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. 
Із статтi 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи. 

Оцінюючи надані сторонами докази з точки зору належності, суд вважає, що всі описані вище докази є належними, так як відповідають критеріям визначеним в ст. 85 КПК України та підтверджують обставини, які підлягають доказуванню і мають значення для кримінального провадження.

Оцінюючи надані сторонами докази з точку зору їх допустимості, суд не бачить підстав визнавати їх недопустимими.

Доводи захисту про недопустимість як доказу протоколу огляду від 07.10.2021 року та всіх похідних доказів суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 237 КПК України, огляд місця події проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення і, на відміну від обшуку, не завжди потребує попереднього дозволу слідчого судді. Необхідність отримання такого дозволу виникає лише у випадку, якщо огляд фактично пов`язаний із проникненням до житла чи іншого володіння особи за відсутності добровільної згоди володільця або відсутності невідкладних підстав.
Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження не вбачається беззаперечних даних про те, що в ході огляду місця події мало місце проникнення до володіння особи, адже з протоколу огляду видно, що він відбувався без потрапляння за огороджену територію, а з фотознімків, які додано до протоколу не можна зробити однозначний висновок про те, що вони зроблені з внутрішньої частини паркана.
Доводи сторони захисту щодо відсутності понятих під час проведення огляду суд вважає необґрунтованими, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство не передбачає обов`язкової участі понятих при проведенні всіх без винятку слідчих (розшукових) дій. Відповідно до ст. 104, 223 КПК України, участь понятих є альтернативною технічній фіксації процесуальної дії, а тому їх відсутність сама по собі не свідчить про недопустимість складеного протоколу.

Доводи захисту про недопустимість рапорту прокурора як підстави для внесення відомостей до ЄРДР, суд вважає необґрунтованими, так як ст. 86 КПК України визначає правила допустимості доказів, а рапорт прокурора не є доказом в сенсі ч. 2 ст. 84 КПК України, а тому не підлягає оцінці по критеріям визначеним в ч. 2 ст. 84 КПК України

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо недопустимості висновку, наданого ФОП ОСОБА_10 (т.2 а.с.98-111) у якому зазначено, що польові геодезичні роботи були виконані 15.11.2022 року, тоді як ухвала слідчого судді про надання дозволу на проникнення та проведення обшуку датована 05.12.2022 року, суд приймає зазначені доводи до уваги, однак оцінює їх критично з огляду на таке.
Так, судом встановлено, що 05.12.2022 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у межах вказаного кримінального провадження було надано дозвіл на проникнення та проведення обшуку земельної ділянки площею 0,05 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , біля будинків АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 (т. 2 а.с. 92). На підставі зазначеної ухвали 15.12.2022 року проведено відповідну слідчу дію за участю понятих, спеціаліста ОСОБА_10 та експерта ОСОБА_25 , що підтверджується відповідним протоколом (т. 2 а.с.92-96).
Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо фальсифікації листа слідчого №1462 від 14.11.2022 року (т.2 а.с.97), адресованого ФОП ОСОБА_10 , з проханням забезпечити участь спеціалістів у слідчій дії 15.11.2022 року, суд виходить із того, що зазначення у висновку ФОП ОСОБА_10 дати виконання польових робіт «15.11.2022 року» не узгоджується з іншими матеріалами кримінального провадження та фактичними обставинами проведення слідчої дії.
Разом із тим, суд вважає, що вказана невідповідність у датах свідчить про наявність технічної описки, допущеної під час оформлення документів, оскільки проведення слідчої дії фактично мало місце 15.12.2022 року після отримання дозволу слідчого судді від 05.12.2022 року. Крім того, на наявність зазначеної технічної помилки звертала увагу і сторона обвинувачення під час судового розгляду.
Суд також враховує, що сама по собі помилка у зазначенні дати, за відсутності належних та допустимих доказів умисного викривлення обставин кримінального провадження або штучного створення доказів, не свідчить про фальсифікацію доказу та не є безумовною підставою для визнання відповідного висновку недопустимим доказом.
За таких обставин суд доходить висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту щодо недопустимості висновку ФОП ОСОБА_10 та відсутність підстав для визнання його недопустимим доказом.

Оцінюючі досліджені докази з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття рішення, суд виходить з наступного. 

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Згідно ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до положень ч.3 ст. 197-1 КК України кримінальна відповідальність настає за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.
Основним безпосереднім об`єктом вказаного кримінального правопорушення є встановлений законодавством порядок використання земельних ділянок та здійснення будівництва на них, що передбачає дотримання визначеної процедури набуття прав на земельну ділянку та отримання дозвільної документації на виконання будівельних робіт.
Самовільне зайняття земельної ділянки у правозастосовній практиці тлумачиться як фактичне заволодіння або використання земельної ділянки чи її частини без належних правових підстав, зокрема без надання її у власність чи користування у встановленому законом порядку (оренда, постійне користування, сервітут, емфітевзис, суперфіцій), а також за відсутності належно вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки або об`єкта, розташованого на ній.
Самовільне зайняття земельної ділянки має місце також у випадках самовільної зміни її меж або фактичного приєднання частини суміжної земельної ділянки до вже наявного землекористування чи землеволодіння без відповідних правових підстав.
Самовільним будівництвом визнається здійснення будівельних робіт на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, або без належно отриманих дозвільних документів, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. При цьому самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці охоплює як нове будівництво, так і реконструкцію, капітальний ремонт чи інше втручання в існуючий об`єкт, якщо такі роботи здійснюються без відповідних дозволів та погоджень.
При цьому диспозиція ч. 3 ст. 197-1 КК України не передбачає такого наслідку як настання значної шкоди згідно висновку викладеного у постанові ККС ВС від 25.101.2022 року у справі № 359/885/20, а тому доводи захисту про відсутність складу злочину через відсутність матеріальної шкоди не заслуговують на увагу. 

В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка за адресою будинок АДРЕСА_5 знаходиться в користуванні Дніпровського національного університету ім. Олесі Гончара, як правонаступника Дніпропетровського державного університету ще з 1930 років. 
На цій земельній ділянці було зведено фактично окремостоячий будинок, який обліковано як квартира АДРЕСА_7 , загальною площею 46,4 кв.м., який спочатку був у власності ОСОБА_14 , потім перейшов у спадщину ОСОБА_16 , яка в свою чергу 17.10.2019 продала його ОСОБА_3 . 
Згідно з планом земельної ділянки, складеним станом на травень 1988 року та наданим у матеріалах кримінального провадження, на земельній ділянці був розташований житловий будинок літ. «Г-1» розмірами 7,12 х 7,15 м та висотою 3,0 м, із прибудовою літ. «г-1» розмірами 2,55 х 2,90 м та висотою 1,9 м. Вказані параметри відповідають конфігурації квартири АДРЕСА_3 , відповідно до технічної характеристики з реєстрової книги № 523п-1686-305, загальна площа якої становила 58,3 кв. м.

При цьому доводи сторони захисту про те, що на момент продажу вже велась реконструкція та були встановлені стіни будинку, не підтверджуються наданими сторонами доказами, так як згідно договору купівлі-продажу обвинувачений придбав квартиру в розмірах, в яких продавець їх отримала у спадщину. 
Той факт, що реконструкція не велась на момент придбання квартири обвинуваченим підтверджується і тим, що обвинувачений, після придбання квартири подав декларацію про реконструкцію цієї квартири, якою визначено, що має бути збудований масандрий поверх без зміни розмірів об?єкта нерухомості. При цьому доводи захисту про те, що не ОСОБА_3 подавав таку декларацію суд вважає не обґрунтованими, так як обвинувачений є власником квартири і приймав участь у її “реконструкції”, що підтвердив сам в ході допиту. 

Внаслідок “реконструкції” квартири фактично зведено триповерховий будинок, що підтверджується протоколами огляду і актами перевірок описаних вище і вказана будівля зайняла площу земельної ділянки 112,25 кв.м., що підтверджується висновком експерта № 361-23 від 08.05.2023 року, зі змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 фактично збудовано триповерхову будівлю із зовнішніми розмірами 10,62 м х 10,57 м та площею забудови 112,25 кв. м. При цьому встановлено, що первісна площа об`єкта становила 58,3 кв. м. 
Враховуючи відхилення між площею забудови, яка становить 112,25 кв. м. та первісною площею вказаного об`єкта, яка становить 58,3 кв. м., суд приходить до висновку, що площу забудови було збільшено на 53,95 кв. м за рахунок самовільного зайняття земельної ділянки.
Опосередковано вказані обставини підтверджуються актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 1095-ДК/1140/АП/09/01/-21 від 14.09.2021, складеним Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, у діях ОСОБА_3 встановлено порушення вимог земельного законодавства, зокрема статті 211 Земельного кодексу України, статті 53-1 КУпАП та статті 197-1 Кримінальний кодекс України, а також рішенням Дніпропетровського адміністративного суду про зобов`язання знести самочинне будівництво і показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.
Сукупність цих доказів дозволяє прийти до беззаперечного висновку, що саме обвинувачений подав декларацію про початок реконструкції, саме з його дозволу та відома було фактично збудовано нову квартиру, яку визнано самовільним будівництвом і вона була збудована на земельній ділянці площею 112,25 кв.м., замість квартири розташованої на ділянці площею 58,3 кв.м., що призвело до фактично самовільного зайняття земельної ділянки площею 53,95 кв. м. і його дії прокурором вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 197-1 КК України як самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці.

V. Призначення покарання.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, котра вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину;
- наслідки та обставини вчиненого злочину;
- данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває;
- відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого злочину, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за доцільне призначення покарання у вигляді пробаційного нагляду, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, призведе до стримуючого ефекту для обвинуваченого в подальшому і його дозволить його виправлення. 
Застосування покарання у виді обмеження волі навряд чи допоможе стати на шлях виправлення, в той час як, в разі недотримання програми пробаційного нагляду обвинуваченим, останній може бути притягнутий до відповідальності за ст. 389 КК України, яка передбачає єдиний вид покарання у виді обмеження волі, що має стримати його від такого ухилення. 

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

VI . Інші питання
У судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого СВ ВП№5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.10.2021 року (т.1 а.с.27-28), було визнано речовими доказами наступні об`єкти, а саме: земельна ділянка площею 0,05 га, по АДРЕСА_2 , у місті Дніпрі, біля буд. 34 та 36 по пр. Дмитра Яворницького, м. Дніпро, по фактичному розміщенню будівлі; - трьохповерхова окремо розташована будівлю, яка перебуває в стані проведення незавершених будівельних робіт та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , біля буд. 34 та 36 по пр. Дмитра Яворницького у м. Дніпро.
В подальшому ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2021 року, частково було задоволено клопотання прокурора про арешт майна, та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,05 га, по АДРЕСА_2 , у місті Дніпрі, біля буд. 34 та 36 по пр. Дмитра Яворницького, м. Дніпро, по фактичному розміщенню будівлі, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.(т.1 а.с.102-106)

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки вироком суду не застосовано конфіскацію з огляду на відсутність такої санкції у ч. 3 ст. 197-1 КК України, а також не застосовано спеціальну конфіскацію з огляду на те, що речові докази не мають ознак предметів до яких може бути застосована спеціальна конфіскація, то підстави для подальшого застосування арешту на вказане майно відпали, а тому слід скасувати арешт, накладений, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2021 року, у рамках кримінального провадження №42021042020000052 від 28.05.2021 року - на земельну ділянку площею 0,05 га, по АДРЕСА_2 , у місті Дніпрі, біля буд. 34 та 36 по пр. Дмитра Яворницького, м. Дніпро, по фактичному розміщенню будівлі.

Інші речові докази в рамках вищевказаного кримінального провадження відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не був заявлений.

При ухваленні вироку суд згідно ч. 4 ст. 374 КПК України має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ч. 3 ст. 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. 
Наявні у кримінальному провадженні витрати на залучення експертів для проведення судової будівельно-технічної, судової оціночно-земельної та судової земельно-технічної експертиз
документально підтверджуються, тому суд вважає необхідним стягнути їх з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду стоком на один рік.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки::
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2021 рокуна земельну ділянку площею 0,05 га, по АДРЕСА_2 , біля буд. 34 та 36 по пр. Дмитра Яворницького, м. Дніпро, по фактичному розміщенню будівлі -скасувати. 

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення:
- судової будівельно-технічної експертизи №361-23 від 08.05.2023 року у розмірі – 11471,04 гривень;
- судової оціночно-земельної експертизи №СЕ-19/104-23/1379-ОЗ від 07.03.2023 року у розмірі 10 571,68 гривень;
- судової земельно-технічної експертизи №СЕ-19/104-22/30734-ЗТ від 10.02.2023 року у розмірі 8306,32 гривень;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасникам кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1