ЄУН 174/502/26
н/п 2/174/411/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
30 червня 2026 року м. Вільногірськ 
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого - судді Данилюк Т.М.,
за участю секретаря - Килинчук Л.Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
У С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС») звернулося до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що між позивачем та ОСОБА_1 05.11.2024, укладено кредитний договір № 47336190, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов договору відповідач отримав 4 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором.
Таким чином, позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну їй суму, але відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка становить 20 193,56 грн та складається з: 4 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13 593,56 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 600,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту, 2 000,00 грн - прострочена заборгованість за штрафами. Враховуючи вищезазначене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 вищезазначену заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати.
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04.06.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, в самому позові просив справу розглядати без участі представника позивача (а.с.4).
Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає частково, просить зменшити розмір процентів, які просить стягнути з неї позивач, так як їх розмір значно перевищує суму наданого кредиту (а.с.40).
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. 
Так, судом встановлено, що 05.11.2024 між ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладений договір про споживчий кредит № 47336190 відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 4 000,00 грн, строк кредиту 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів з 05.11.2024. Повернення кредиту, сплата процентів та комісії за користування кредитом має здійснюватись позичальником відповідно до графіку платежів. Комісія за надання кредиту – 15%, денна процентна ставка становить 0,99%. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування їх перерахування на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 (а.с.5-14). Крім того, зазначеним одноразовим ідентифікатором відповідач підписав графік платежів за договором про споживчий кредит (а.с.16) та паспорт споживчого кредиту продукту «47336190» (а.с.17-18).
Довідкою про ідентифікацію виданої ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» підтверджено, що ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС». Акцепт підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.19).
Факт перерахування коштів ОСОБА_1 05.11.2024 в сумі 4 000,00 грн підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 16.02.2026(а.с.19 зворот). 
Розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення, ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» за договором № 47336190 від 05.11.2024, відповідно до якого її заборгованість становить 20 193,56 грн та складається з: 4 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13 593,56 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 600,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту, 2 000,00 грн - прострочена заборгованість за штрафами (а.с.20-22).
02.03.2026 на адресу відповідача позивачем направлялась претензія про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.23).
Згідно копії платіжної інструкції № 1251 від 19.03.2026, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 662,40 грн (а.с.1).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).
Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно п.п.5,7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного в електронній формі між нею та ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» договору про споживчий кредит № 47336190 від 05.11.2024, отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 360 дні та зобов`язалася повернути кредит та сплачувати проценти, комісію на умовах та в строки визначені договором. Однак, свої зобов`язання за договором не виконувала, не вносила платежі у строки і розмірах, встановлених договором, чим істотно порушила його умови, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 18 193,56 грн та складається з: 4 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13 593,56 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 600,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором. При цьому, суд погоджується з позицією відповідача, що заборгованість за відсотками, яку позивач просить з неї стягнути, значно перевищує суму основного боргу, тому вимога позивача про стягнення цих сум заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим чинним ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, та є несправедливо непомірним тягарем для відповідача.
Виходячи з викладеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС»: 4 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 600,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту, а всього 14 600,00 грн.
У стягненні з відповідача заборгованості за відсотками у більшому розмірі, суд вважає за необхідне відмовити.
Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за штрафами в розмірі 2 000,00 грн, суд виходить з наступного.
Статтею 549 ЦК України, передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України та який діє на теперішній час.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст.356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно нарахована заборгованість за штрафами в розмірі 2 000,00 грн, які він просить стягнути з відповідача, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Аналізуючи норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд у справі 686/28627/18 від 27.07.2022 дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» 02.07.2025 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0207 (а.с.26), в Акті наданих послуг від 09.03.2026 зафіксовано вартість наданих адвокатським бюро послуг (а.с.27).
Вказані обставини дають суду підстави для висновку, що поза розумним сумнівом доведено факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу та їх розмір, який відповідає критеріям, як реальності наданих позивачу адвокатських послуг, так і розумної необхідності таких витрат, тобто вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України, а відтак понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 8 000,00 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 662,40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі ст.ст.207, 526, 626, 628, 633, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (ЄДРПОУ 43561909, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_3 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335) заборгованість кредитним договором № 47336190 від 05.11.2024, у розмірі 14 600,00 грн (чотирнадцять тисяч шістсот гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» 2 662,40 грн судових витрат у виді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий – суддя підпис  Т.М.Данилюк