Справа № 358/183/26  Провадження № 2/358/510/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Романенко К.С.,
за участю:
секретаря судового засідання Шпак К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богуславської міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно (гараж), - 

В С Т А Н О В И В: 

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Орло Ю.В. звернулася до Богуславського районного суду Київської області із позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на гараж 2001 року побудови, загальною площею 52,5 кв.м. з підвалом під частиною будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 грудня 1995 року рішенням Богуславської міської ради народних депутатів № 235 ОСОБА_1 надано земельну ділянку під будівництво гаража розміром 5х6 метрів АДРЕСА_2 , за рахунок вільних земель міськфонду. Після цього вона отримала будівельний паспорт та у 2001 році збудувала гараж. У 2021 році позивач отримала земельну ділянку площею 0,0045 га з цільовим призначенням – для будівництва індивідуального гаража, яка належить позивачці на підставі державного акту. На гараж виготовлено технічний паспорт ФОП ОСОБА_2 . Проте згідно довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» право власності на гараж станом на 1 січня 2013 року не зареєстровано.
В адміністративному порядку, позивачка не може зареєструвати право власності на даний гараж, а тому був змушена звернутися до суду з даним позовом. 
У судове засідання представник позивачки адвокат Орло Ю.В. не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.
Представник відповідача Богуславської міської ради Київської області Хоменко В.М. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує.
Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається із копії рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради народних депутатів № 235 від 20.12.1995 «Про надання земельної ділянки під будівництво гаража ОСОБА_1 », позивачці надано земельну ділянку для будівництва гаража розміром 5х6 м. по АДРЕСА_2 за рахунок вільних земель міськфонду. У рішенні зазначено: закінчити будівництво гаража протягом 2-х років (а.с. 7).
У подальшому позивач отримала будівельний паспорт на земельну ділянку під будівництво гаража АДРЕСА_2 (а.с. 8-9).
Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 825144, виданого на підставі рішення Богуславської міської ради № 366-20-VI від 30.03.2012, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0045 га по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням – для будівництва індивідуальних гаражів (а.с. 10).
Із технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_3 станом на 07.11.2025, вбачається, що гараж по АДРЕСА_1 збудований 2001 року та має площу забудови 41,5 кв.м., підвал під частиною будівлі споруджений 2001 року площею 23,4 кв.м. (11-13).
Із довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» №БЦ- 1732 від 04.11.2025 вбачається, що право власності на нежитлову будівлю (гараж), що знаходиться по АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013 року не зареєстровано (а.с. 14).
Згідно довідки виконавчого комітету Богуславської міської ради № 1265 від 10.05.2008 гаражу, який побудувала ОСОБА_1 , надана юридична адреса: АДРЕСА_3 .
Таким чином, судом встановлено, що спірний гараж збудований на земельній ділянці, яка належить позивачці на праві приватної власності, із цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів. Будівництво здійснене відповідно до наданого рішення органу місцевого самоврядування та будівельного паспорта.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 331 ч.2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. 
Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Нормою ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.
Вимогами ч. 1 ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, зважаючи на те, що спірний гараж збудований на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності позивачки, відповідає її цільовому призначенню, відомостей про порушення будівельних норм чи прав інших осіб матеріали справи не містять, відповідач позов визнав і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст.ст. 15, 16, 376 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 263-265, 354 ЦПК України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Богуславської міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно (гараж) - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на гараж 2001 року побудови, загальною площею 52,5 кв.м. з підвалом під частиною будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Богуславської міської ради Обухівського району Київської області, 09701 Київська область, Обухівський район, м. Богуслав, вул. Франка Івана, 4 , ЄДРПОУ 3220610100, на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривень 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Головуючий: суддя 	К. С. Романенко