Справа №: 148/2482/24
Провадження № 1-кп/148/39/26
В И Р О К 
 Іменем України

02 червня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретареві ОСОБА_2 
за участю прокурора  ОСОБА_3 
захисника   ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тульчин кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 42024022310000068 від 29.07.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова Окницького району с. Фрунзе, українця, громадянина України, працюючого начальником відділення зв`язку поштового пересувного відділення поштового зв`язку № НОМЕР_1 Вінницького регіону АТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з вищою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він ухилився від призову на військову службу під час мобілізації за наступних обставин.
Так, відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, та Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06.05.2024 №272/2024, Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 23.07.2024 №470/2024, на території України оголошено проведення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у ході якої серед інших заходів, передбачено призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних сил України.
Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби повинні виконувати військовий обов`язок, який включає, серед іншого, призов на військову службу та її проходження.
У ході загальної мобілізації ОСОБА_5 пройшов медичне обстеження та відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 128/1342 від 19.07.2024, картки обстеження та медичного огляду КНП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Тульчинської міської ради, його визнано придатним до військової служби.
Так, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 19.07.2024 ОСОБА_5 було вручено особисто під розписку повістку про його виклик до вказаного РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_2 на 19.07.2024 о 17 год. 00 хв. з метою призову на військову службу під час мобілізації для отримання мобілізаційного розпорядження та вибуття у пункт прийому особового складу військової частини.
Однак, ОСОБА_5 , в порушення зазначених вимог законів, будучи військовозобов`язаним, придатним до військової служби, не маючи поважних причин для відстрочки, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», без поважних причин та правових підстав, з метою ухилення від призову на військову службу до Збройних Сил України під час загальної мобілізації, безпідставно та умисно, до місця призову у вказаний у повістці час та місце не прибув, про що складено рапорт від 19.07.2024 про неприбуття ОСОБА_5 на відправку у складі сформованих команд до визначених військових частин.
В подальшому, ОСОБА_5 26.08.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно вручалась повістка про його виклик до вище вказаного РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_2 , на 26.08.2024 о 18 год. 00 хв. з метою призову на військову службу під час мобілізації для отримання мобілізаційного розпорядження та вибуття у пункт прийому особового складу військової частини. Проте, ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився отримувати зазначену повістку, у зв`язку із своїми релігійними переконаннями про що 26.08.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено акт щодо відмови ОСОБА_5 від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 зміст якої, ОСОБА_6 доведено (озвучено) в усній формі.
Проте, не виконуючи вимог закону ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним, придатним до військової службу, не маючи права на відстрочку, без поважних причин та правових підстав, з метою ухилення від призову на військову службу до Збройних Сил України під час загальної мобілізації, безпідставно та умисно, вдруге відмовився вибути у складі команди до військової частини для проходження військової служби у лавах Збройних сил України про що 26.08.2024 уповноваженою собою ІНФОРМАЦІЯ_4 складено акт відмови про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_6 відмовився вибувати до військової частини для проходження військової служби.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України не визнав та пояснив, що не заперечує фактичних обставин зазначених у обвинувальному акті, дійсно комісією був визнаний придатним до військової служби та йому була вручена повістка з вимогою прибути 19.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки для проходженню військової служби у військову частину, але у визначений повісткою місце, дату та час останній не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 з релігійних переконань. 
Також повторно працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 намагалися йому вручити повістку для відправки 26.08.2024 о 18.00 год. для проходженню військової служби, але останній відмовився отримувати повістку та вона була зачитана працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 в голос та відмовився вибувати у складі команди для проходженню військової служби у військову частину. Підтвердив, що в його присутності та присутності свідків складався акт про відмову їхати у військову частину для проходження військової служби, також велася відео фіксація.
Також пояснив, що є присвяченим охрещеним служителем релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні, з моменту початку вивчення Біблії має глибокі і чіткі переконання, які не дозволяють йому проходити військову службу, звертався до командування ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про заміну йому військової служби на альтернативну не військову, оскільки за релігійними переконаннями не може брати зброю до рук, отримувати заробітну плату військовослужбовця та носити формений одяг військового призначення. Також повідомив, що йому пояснювали, що під час дії воєнного стану, згідно законодавства не передбачено альтернативна, не військова служба. 
Не зважаючи на не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується поясненнями свідків, наданих у судовому засіданні:
- свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що являється сином обвинуваченого ОСОБА_5 , який не являвся до ІНФОРМАЦІЯ_5 по повісткам за релігійними переконаннями, оскільки прохав замінити йому військову службу на альтернативну не військову, але йому було відмовленою. Про даний факт свідку відомо зі слів батька.
- свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що являється дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 зі слів якого їй відомо, що він просив замінити йому військову службу на альтернативну не військову, але йому було відмовлено. Також свідок повідомила, що коли її чоловік не з`являвся по повістці на відправлення до військової частини то він писав пояснення з приводу релігійних переконань та направляв до ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки належить до релігійної організації "Свідків Єгови в Україні» з 2008 року. Також свідок повідомила, що ОСОБА_5 одноразово притягували до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на останнього було накладено адміністративне стягнення, постанову останній не оскаржував.
- свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що з лютого 2022 року по вересень 2024 року проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 та був задіяний безпосередньо при проведенні мобілізаційних заходів на території Тульчинського району. Обвинувачений ОСОБА_5 являвся військовозобов`язаним та підлягав призову під час мобілізації. Вперше в літку 2023 року ОСОБА_5 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_6 за повісткою, з`являвся, але двічі відмовлявся відправлятися в складі команди до військової частини, потім оформив відстрочку по догляду на особою з інвалідністю, яка діяла до травня 2024 року, оскільки відбулися зміни в законодавстві. В подальшому ОСОБА_5 викликався неодноразово до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження військової служби, декілька разів являвся, але відмовлявся відправлятися в складі команди до військової частини, також декілька разів не з`являвся за повісткою та він був доставлений працівниками поліції до РТЦК приблизно в серпні 2024 року та йому вручили бойову повістку, оскільки він пройшов ВЛК та був зарахований до команди. Свідок зазначає, що в серпні 2024 року у його присутності ОСОБА_5 перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_6 відмовився відправлятися в складі команди до військової частини, у зв`язку з релігійними переконаннями, свідок особисто складав відповідний акт відмови.
Також свідок зазначив, що ще в 2023 році обвинувачений надавав довідку про те, що він являється « ОСОБА_10 » та звертався із заявою про проходження альтернативної служби на що йому була надана відповідь, що в період мобілізації та військового стану, згідно чинного законодавства не застосовується альтернативна служба. 
- свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що він був прикомандирований до ІНФОРМАЦІЯ_5 та в його обов`язки входило виписувати та вручати повітки військовозобов`язаним. ОСОБА_5 пройшов ВЛК та був визнаний придатним до військової служби, у зв`язку з чим особисто свідок виписав та вручив йому бойову повістку на відправку до військової частини, при цьому відбувалася фіксація вручення на боді камеру, крім цього ОСОБА_5 засвідчив своїм підписом отримання повістки, також свідок пояснив, що обвинувачений запитував з приводу отримання відстрочки по догляду за матір`ю, на що була надана відповідь, що даними питаннями займається військкомат. В подальшому дізнався що обвинувачений не з`явився на відправлення до в/ч для проходження військової служби.
- свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченому ОСОБА_5 була вручена бойова повістка на відправлення до військової частини для проходження військової служби, але останній з`явився, але відмовився відправлятися в складі команди до в/ч пояснивши, що він є «свідком єгови» та було складено акт відмови та ознайомлено останнього зі ст. 336 КК України. Дана подія відбулася 26 серпня 2024 року та була зафіксована на бодікамеру. 
- свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченому ОСОБА_5 була виписана бойова повістка на відправлення до військової частини для проходження військової служби, але останній відмовився її отримувати та відправлятися в складі команди до військової частини для проходження військової служби з релігійних переконань та було складено акт відмови за участю свідка, що було зафіксована на бодікамеру. 
- свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинувачений ОСОБА_5 в серпні 2024 року з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці та враховуючи його релігійні переконання, йому було запропоновано посаду капелана у одній з військових частин та була виписана повістка на відправлення до військової частини для проходження військової служби на посаді капелана в цей же день, але останній відмовився отримувати повістку та відправлятися до військової частини для проходження військової служби, у зв`язку з чим повістка була оголошена обвинуваченому та було складено акт відмови, що було зафіксована на бодікамеру. 
- свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що працює лікарем кардіологом у ІНФОРМАЦІЯ_7 та входила в члени лікарської комісії, обвинувачений ОСОБА_5 був направлений ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження медичного огляду лікарської комісії влітку 2024 року. Останньому було видано обхідний лист, він пройшов всіх лікарів та комісією було затверджено висновок про придатність останнього для проходження військової служби. 
Також вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України, підтверджується наступними доказами дослідженими у судовому засіданні:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42024022310000068 від 29.07.2024 року, згідно якого зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України відносно ОСОБА_5 за заявою ІНФОРМАЦІЯ_4 ; а.с.(62, Т.1)
- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 26.07.2024 року за № 4614, згідно якого начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковник ОСОБА_16 звернувся до Тульчинської окружної прокуратури з повідомленням про вчинення ОСОБА_5 правопорушень, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України; а.с.(63-64, Т.1)
- карткою 128/1342 обстеження та медичного огляду для визначення придатності до військової служби на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та довідкою військо-лікарської комісії від 19.07.2024 року, згідно якої ОСОБА_5 , 1977 року народження придатний до військової служби; а.с.(66-68, 96-101, Т.1)

- копією розписки про отримання повістки № 10366 від 17.07.2024 року, згідно якої ОСОБА_5 19.07.2024 о 14:25 год. вручена повістка № 10366 з вимогою прибути 19.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки о 17:00 год. в складі команди НОМЕР_2 для проходження військової служби; а.с.(69, Т.1)
- інформаційним повідомленням про відповідальність за порушення правил військового обліку та ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, згідно якої ОСОБА_5 22.11.2023 року під розпис повідомлений за порушення правил військового обліку та ухилення від призову на військову службу під час мобілізації за ст. 210-1 КУпАП та ст. 366 КК України; (а.с. 70-71, Т.1)
- поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження військової служби від 19.07.2024 за № 4443 та рапортом начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_17 від 19.07.2024 року, згідно яких встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 не прибув на відправку до військової частину НОМЕР_3 для проходження військової служби; а.с. (72-73, 115)
- протоколом огляду відео від 21.08.2024 та додатком до нього DVD-R диском, які досліджений у судовому засіданні та з яких вбачається, що ОСОБА_5 в приміщенні призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_4 вручається повістка з вимогою прибути 19.07.2024 о 17:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 для відправки до військової частини у складі команди № НОМЕР_2 та ОСОБА_5 розписався за отримання даної повістки; (а.с. 75-77, Т.1)
- постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 21.08.2024 року, згідно якої відеозапис врученням ОСОБА_5 повістки про прибуття 19.07.2024 о 17:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки до військової частини для проходження військової служби, який добровільно надав 21.08.2024 стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 42024022310000068; а.с.(78, Т.1).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2024, згідно якого свідок ОСОБА_11 на фотознімку № 2 впізнав особу ОСОБА_5 ; (а.с. 79-82, Т.1)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2024, згідно якого свідок ОСОБА_18 на фотознімку № 4 впізнав особу ОСОБА_5 ; (а.с. 83-86, Т.1)
- протоколом огляду відео від 29.08.2024 та додатком до нього DVD-R диском, які досліджений у судовому засіданні та з яких вбачається, що ОСОБА_5 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 26.08.2024 відмовляється вибувати до військової частини у складі команди № НОМЕР_4 у зв`язку з релігійними переконаннями та в подальшому працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 в присутності свідків складено відповідний акт та попереджено ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність; (а.с. 87-89, Т.1)
- постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 29.08.2024 року, згідно якої відеозапис відмови ОСОБА_5 26.08.2024 вибувати до військової частини у складі команди № НОМЕР_4 у зв`язку з релігійними переконаннями, яку добровільно надав 29.08.2024 старший офіцер адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 42024022310000068; а.с.(90, Т.1)
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11.09.2024 та описом речей і документів, які були вилученні на підставі ухвали слідчого судді від 11.09.2024, згідно яких надано тимчасовий доступ до документів, що знаходяться у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_10 , що розташований, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: до оригіналу облікової картки на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з можливістю здійснити виїмку (вилучення) оригіналів або завірених належним чином копій усіх наявних в обліковій картці документів на підставі ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.08.2024; (а.с. 91-92, Т.1).
- витягом з Наказу № 2 від 01.01.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_19 «Про персональний склад позаштатних постійно діючих військово-лікарських комісій ІНФОРМАЦІЯ_4 на 2024 рік», згідно якого затверджено персональний склад позаштатних постійно діючих військово-лікарських комісій ІНФОРМАЦІЯ_4 ; (а.с. 93-95, Т.1) 
- військовим квитком серії НОМЕР_5 від 26.08.2024, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 призовною комісією ВЛК Тульчинського району Вінницької області зарахований в запас 19.07.2024 року. ВОС 911074А діловод-фінансист; (а.с.103-107, Т.1)
- витягом з наказу № 273М від 19.07.2024 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час проведення загальної мобілізації, згідно якого наказано заступнику начальника - начальнику мобілізаційного відділення: Призвати та направити військовозобов`язаних для проходження військової служби за призовом під час проведення загальної мобілізації відповідно до поіменного списку в складі команди НОМЕР_3 : зокрема солдата запасу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; а.с. (116, Т.1)
- витягом з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час проведення загальної мобілізації» від 19.07.2024 року за № 274М, згідно якого наказано скасувати призов на військову службу під час проведення загальної мобілізації військовозобов`язаних, які не прийняті військовою частиною НОМЕР_3 – зокрема солдата запасу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 який не прибув; а.с. (117, Т.1)
- рапортом начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.07.2024 року, згідно якого військовозобов`язаний солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який був зарахований до складу команди, у день відправки 19.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, на неодноразові телефонні дзвінки не відповідав; а.с. (118, Т.1)
- поясненнями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 19.07.2024 року, згідно яких останній відмовився їхати у військову частину для проходження військової служби, у зв`язку з релігійними переконаннями, просить надати альтернативну службу; а.с. (119, Т.1)
- заявою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 09.02.2023 року, адресована начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 про зміну виконання військового обов`язку альтернативною, невійськовою службою, у зв`язку з релігійними переконаннями; а.с. (120, 126, Т.1)
- довідкою Релігійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_11 » від 23.05.2024 року за № 9248, згідно якої ОСОБА_5 народжений ІНФОРМАЦІЯ_12 , є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідки Єгови в Україні; а.с. (121, 127, Т.1)
- лист ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.06.2024 за № 3416 адресований ОСОБА_5 з роз`ясненнями, щодо наявності особистих релігійних переконань не є поважною причиною неприбуття за викликом ІНФОРМАЦІЯ_4 , запропоновано особисто прибути 17.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Додаток повістка № РЗ/Т/00556; (а.с. 124, Т.1)
- пояснювальною запискою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 25.05.2024 року, згідно якою останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 24.05.2024 для відправки до військової частини згідно повістки № 9991, у зв`язку з релігійними переконаннями, просить надати альтернативну службу; а.с. (125)
- розпискою про отримання повістки № РЗ/Т/03766 від 25.07.2024 року, згідно якої ОСОБА_5 25.07.2024 року вручена повістка з вимогою прибути 26.08.2024 року о 09:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; а.с.(129, Т.1)
- повістка на відправку № 10716 виписана на ім`я ОСОБА_5 для явки 26.08.2024 о 18:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військової служби під час мобілізації в/ч НОМЕР_6 ; (а.с. 130, Т.1)
- актом щодо відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.08.2024 згідно якого ОСОБА_5 відмовився отримувати повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з релігійними переконаннями. Текст повістки про явку на 18.00 год. 26.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 було озвучено ОСОБА_5 о 17.45 год. 26.08.2024 року при свідках; (а.с. 131)
- актом від 26.08.2024, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 відмовився вибути у складі в/ч НОМЕР_6 для проходження військової служби у лавах ЗСУ з релігійних переконань; (а.с. 132, Т.1)
- поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_6 для відправлення у складі команди 9930 від 26.08.2024 за № 5204, згідно якого встановлено, що в даний список зарахований громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; а.с. (133, Т.1)
- витягом з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час проведення загальної мобілізації» від 26.08.2024 року за № 338М, згідно якого наказано призвати на направити військовозобов`язаних для проходження військової служби за призовом ід час проведення загальної мобілізації відповідно поіменного списку в складі команди 9930 зокрема громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; а.с. (134, Т.1)
- витягом з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про скасування призов військовозобов`язаних на військову службу під час проведення загальної мобілізації» від 26.08.2024 року за № 339М, згідно якого наказано скасувати призов на військову службу під час проведення загальної мобілізації військовозобов`язаних, які не прийняті військовою частиною НОМЕР_6 - зокрема солдата запасу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 – відмова вибувати; а.с. (135, Т.1)
- рапортом начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.08.2024 року, згідно якого військовозобов`язаний солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який був зарахований до складу команди НОМЕР_6 , у день відправки 26.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовився вибувати у складі команди, складено акт відмови; а.с. (136, Т.1)
- постановою про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 11.09.2024 року, згідно якої витяг із наказу № 2, від 01.01.2024, картки обстеження та медично огляду №128/1342, довідка ВЛК, завірена копія паспорта, завірена копія військового квитка, анкета від 19.07.24, пам`ятка ознайомлення з адмінвідповідальністю від 19.07.24, облікова картка, пам`ятка від 22.11.2023, повістка №10366 19.07.24, корінець ознайомлення з кримінальною відповідальністю 22.11.23, поіменний список № 4473 від 19.07.24, наказу №273 М від 19.07.24, витяг з наказу №274М від 19.07.24, рапорт від 19.07.24, пояснювальна записка від 19.07.24, заява від 09.02.23, довідка від 23.09.24 №9248, відповідь на звернення №3416 від 10.06.24, пояснювальна записка від 24.05.24, заява від 09.02.23, довідка від 23.05.24, повістка №РЗТ/03766 від 25.07.24, повістка №10716 від 26.08.24, акт відмови від 26.08.24, акт від 26.08.24, поіменний список №5204 від 26.08.24, витяг з наказу №338 М від 26.08.24, витяг з наказу №339 М від 26.08.24, рапорт від 26.08.24 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 42024022310000068; а.с.(137, Т.1)
- повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.08.2024 за № 5321, згідно якого інформації щодо направлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на службу в ЗСУ, іншими О(М)РТЦК та СП до ІНФОРМАЦІЯ_4 не надходило. (а.с 138, Т.1)

Докази зі сторони захисту
- довідка Релігійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_11 » від 23.05.2024 року за № 9248, згідно якого ОСОБА_5 народжений ІНФОРМАЦІЯ_12 , є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідки Єгови в Україні.
ОСОБА_5 призначений 12 січня 2020 року Керівним комітетом Релігійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_11 » на посаду священнослужителя старійшиною (єпископом) збору. Він призначений згідно з пунктом 3.1.5. Статуту Релігійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_11 », який зареєстрований 30 березня 1992 року Радою у справах релігій при Кабінеті Міністрів України із змінами тa доповненнями, зареєстрованими 19 грудня 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_13 . У пункті 4.1.3. Статуту записано: «Центр підтверджує канонічне призначення на духовну посаду тa усунення 3 неї старійшин (єпископів) збору, які є священнослужителями Релігійного об`єднання та мають духовний сан»; а.с. (94, Т.1)
- пояснювальна записка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 19.07.2024 року, згідно якою останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 19.07.2024 для відправки до військової частини згідно повістки, у зв`язку з релігійними переконаннями, просить надати альтернативну службу; а.с. (95, Т.1)
- заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 09.02.2023 року, адресована начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 про зміну виконання військового обов`язку альтернативною невійськовою службою, у зв`язку з релігійними переконаннями; а.с. (96, Т.1)
- практика Європейського суду з прав людини: Рішення від 12.10.2017 АДЯН ТА ІНШІ про ВІРМЕНІЇ; рішення від 07.07.2011 ІНФОРМАЦІЯ_14 ; рішення від 17.01.2020 ІНФОРМАЦІЯ_15 ; Висновки, прийняті Комітетом з прав людини на 10 сесії яка відбулася 1-30 березня 2012 року; постанови ІНФОРМАЦІЯ_16 (а.с. -100-154, Т.1)
Допитаний у якості свідка ОСОБА_20 пояснив, що знає ОСОБА_5 з 2017 року, останній є служителем Релігійного об`єднання Свідки Єгови в Україні та звертався до ІНФОРМАЦІЯ_5 про заміну військової служби на альтернативну не військову. Обвинувачений проводить релігійні навчання та займається проповідницькою діяльністю в м. Тульчині. Свідки Єгови займаються виключно мирною діяльністю та не можуть брати до рук зброю та приймати участь у військових діях. 
Суд відхиляє пояснення надані обвинуваченим ОСОБА_5 у судовому засіданні, щодо неможливості проходження військової служби у зв`язку з релігійними переконаннями та його готовність проходити альтернативну службу, враховуючи звернення до РТЦК та СП з відповідною заявою про заміну йому військової служби на альтернативну (невійськову), виходячи зі слідуючого.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Такі положення основного закону дублюються в статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Разом з цим, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.
У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою (ст. 35 Конституції України).
Відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. Статтею другою вказаного закону передбачено, що право на альтернативну службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до Положення про порядок проходження альтернативної (невійськової) служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1999 року № 2066 підставою для відмови громадянину в направленні на альтернативну службу або звільненні від призову на військові збори є: несвоєчасне подання заяви про направлення на альтернативну службу або звільнення від призову на військові збори; відсутність підтвердження істинності релігійних переконань; неявка громадянина без поважних причин до відповідного структурного підрозділу місцевої держадміністрації.
Частиною 3 статті 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23.04.1991 № 987-XII передбачено, що ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 передбачено, що зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Призов на військову службу під час мобілізації здійснює суттєвий вплив на звичайний спосіб життя особи, оскільки вона забезпечує захист держави, а не продовжує займатися своєю попередньою діяльністю, вимушена змінити місце перебування (проживання), не може залишати військової частини, тощо. Також такий призов може мати певний вплив, в тому числі змінити, можливості особи звичним для неї способом сповідувати ту чи іншу віру, відвідувати релігійні та пов`язані з ними заходи.
Однак право сповідувати свою релігію або переконання не є абсолютним. Частина 2 статті 35 Конституції України, ч. 3 ст. 18 Пакту і ч. 2 ст. 9 Конвенції допускають таке обмеження в інтересах громадського порядку або безпеки, здоров`я чи моралі, а також захисту прав і свобод інших людей. Усі ці положення вимагають, щоб таке обмеження було встановлено законом і було виваженим (пропорційним до заявленої мети). Як і в інших випадках, закон, який визначає застосування таких обмежень, має бути чітким, зрозумілим для відповідної особи, а його застосування має бути передбачуваним та точним, щоб захистити особу від свавілля.
Законодавець чітко відрізняє два види військової служби: строкову військову службу та військову службу за призовом під час мобілізації. Якщо в разі призову на строкову військову службу для сумлінного відмовника доступна можливість замінити таку службу альтернативною відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», то в разі призову під час мобілізації закон не передбачає такої можливості й, відповідно, процедури заміни. Також не викликає сумніву, що неможливість для військовозобов`язаного відмовитися від призову під час мобілізації є свідомим й послідовним вибором законодавця.
Неможливість відмовитися від військової служби на підставі переконань також має легітимну мету в ситуації, в якій перебуває держава. Адже українське суспільство змушене захищатися від військового нападу сусідньої держави. Військові дії агресора мають широкомасштабний характер й охопили майже всі області України, протяжність лінії оборони сягнула значної частини її кордону. Україна обороняється від нападу держави, яка значно переважає її за площею, кількістю населення, озброєння, а також володіє ядерною зброєю. Ці та інші фактори можуть характеризуватися як непередбачувана та виключна ситуація (рішення у справі «Cristian-Vasile Terhes against Romania» від 13 квітня 2021 року, № 49933/20).
У такій ситуації загальну військову мобілізацію оголошено з легітимною метою оборони від агресії, яка загрожує існуванню нації. Захист нації та життя її людей може розглядатися як легітимний інтерес у громадській безпеці для захисту прав і свобод інших людей, включно й цивільних осіб. Якщо існування України поставлено під загрозу, то держава повинна вжити всіх можливих заходів для самозбереження (у тому числі мобілізації військовозобов`язаних). Така легітимна мета дозволяє державі впроваджувати пропорційні обмеження, у тому числі виключати можливість відмови від військової служби з міркувань, зумовлених певними переконаннями.
Суд погоджуючись з тлумаченням ЄСПЛ ст. 9 Конвенції в контексті сумлінної відмови від військової служби через релігійні переконання (зокрема, рішення «Bayatyan v. Armenia» від 07 липня 2011 року, № 23459/03, MUSHFIG MAMMADOV AND OTHERS v. AZERBAIJAN. 14604/08 та Adyan and others v. Armenia від 12 жовтня 2017 року, №. 75604/11) на які звертав увагу захисник обвинуваченого у судовому засіданні, однак ситуація, в якій перебуває Україна внаслідок масштабної агресії з боку Російської Федерації, не дає можливості вважати висновки ЄСПЛ, які стосувалися подій в обстановці мирного часу, беззастережно застосовними до питання, яке вирішується в даному кримінальному провадженню.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою, гарантоване ч. 4 ст. 35 Конституції України, поширюється на ситуацію, що загрожує існуванню нації. Відповідно підхід законодавця, який виключив можливість такої заміни, відповідає ст. 35 Конституції в сукупності зі статтями 17 та 65 Основного Закону України.
Примус до військової служби є важким тягарем для будь-якої особи, змушуючи її переглянути свої плани, погляди і переконання, стосунки з близькими і суспільством. Для особи, яка сумлінно й послідовно переконана в недопустимості застосування зброї, такий тягар має певний додатковий елемент, при цьому відмова від носіння і використання зброї утворює ядро певних релігійних або нерелігійних переконань, тому мотиви такої відмови не можуть бути проігноровані навіть у разі служби за мобілізацією, їх необхідно брати до уваги для правильного визначення співвідношення свободи совісті та легітимних обмежень.
Ситуація, у якій перебуває держава, позначається також і на обсязі права на сумлінну відмову, необхідність підкоритися військовому керівництву і правилам служби, що не пов`язані з носінням і використанням зброї, не є настільки істотним втручанням у свободу сповідувати свої переконання, щоб вважати їх непропорційними за ситуації, в якій такі обмеження запроваджені.
Законодавство не допускає відмову від призову під час мобілізації з міркувань релігійних або інших переконань, навіть якщо їх щирість і послідовність не ставиться під сумнів, і така відмова зумовлює відповідальність за ст. 336 КК України, а обмеження свободи сповідувати свої релігійні або нерелігійні переконання має легітимну мету. Разом з тим, релігійні та інші переконання мають враховуватися під час проходження військової служби за мобілізацією й не можуть спричинювати виконання сумлінним відмовником наказів, пов`язаних з носінням або використанням зброї.
Таким чином призов на військову служби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 під час мобілізації в період воєнного стану в Україні є законним, а його дії є ухиленням від призову на військову службу під час мобілізації в розумінні ст. 336 КК України.
Такі ж висновки сформовано об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 27 жовтня 2025 року (справа № 573/838/24, провадження № 51-603 кмо25) та колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 травня 2026 року (справа № 679/1595/24 провадження № 51-352 км 26)
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно цієї постанови, відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. 
При вирішенні питання про обрання міри покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст. 66 КК України, суд відносить те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності
Обтяжуючих обставин передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено, крім цього суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який одружений, раніше не судимий, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення.
Також суд враховує, що відповідно до довідки релігійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_11 » від 23.05.2024 року за № 9248, обвинувачений ОСОБА_5 з 12 січня 2020 року є священнослужителем, старійшиною (єпископом) релігійного збору, під час розгляду кримінального провадження влаштувався на роботу начальником відділення зв`язку поштового пересувного відділення поштового зв`язку № НОМЕР_1 Вінницького регіону АТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить до об`єктів критичної інфраструктури України, у зв`язку з роботою має бронювання до грудня 2026 року, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, зі здійсненням контролю за його поведінкою, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, оскільки саме таке покарання на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.
При цьому суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність, обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. 
Питання щодо речових доказів належить вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.
З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого та думки учасників кримінального провадження, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, призначивши йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття, призначеного вироком покарання з випробуванням на два роки, в силу ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язавши його періодично являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про переміни свого місця проживання, роботи та навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_5 не застосовувати. 

Речові докази: відеозаписи врученням ОСОБА_5 повістки та відмови вибуття до військової частини, витяг із наказу № 2, від 01.01.2024, картки обстеження та медично огляду №128/1342, довідка ВЛК, завірена копія паспорта, завірена копія військового квитка, анкета від 19.07.24, пам`ятка ознайомлення з адмінвідповідальністю від 19.07.24, облікова картка, пам`ятка від 22.11.2023, повістка №10366 19.07.24, корінець ознайомлення з кримінальною відповідальністю 22.11.23, поіменний список № 4473 від 19.07.24, наказ №273 М від 19.07.24, витяг з наказу №274М від 19.07.24, рапорт від 19.07.24, пояснювальна записка від 19.07.24, заява від 09.02.23, довідка від 23.09.24 № 9248, відповідь на звернення № 3416 від 10.06.24, пояснювальна записка від 24.05.24, заява від 09.02.23, довідка від 23.05.24, повістка №РЗТ/03766 від 25.07.24, повістка №10716 від 26.08.24, акт відмови від 26.08.24, акт від 26.08.24, поіменний список №5204 від 26.08.24, витяг з наказу №338 М від 26.08.24, витяг з наказу №339 М від 26.08.24, рапорт від 26.08.24 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до ІНФОРМАЦІЯ_17 на протязі 30 днів починаючи з часу оголошення, а засудженим до позбавлення волі з часу отримання копії вироку.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1