Справа № 736/667/26
Номер провадження 2/736/468/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року	м. Корюківка	

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - Пархомчук Т.В.,
за участі секретаря - Крапивної Г.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківці у приміщенні суду, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27.08.2026 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і просить:
встановити факт, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном;
визнати за ним право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 
Позовні вимоги мотивовані тим, що його бабуся померла в 1997 році, ще під час дії ЦК УРСР, на момент її смерті позивач проживав разом із нею та після її смерті вступив у фактичне володіння та управління майном, зокрема проживав в будинку та сплачував рахунки за комунальні послуги. Враховуючи наведені обставини позивач просить задовольнити його позовні вимоги.
Ухвалою суду від 07.04.2026 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи.
Від відповідача, Корюківської міської ради, 06.05.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з того, що бабуся фактично розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт на ім`я ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину. Таким чином спадкові права були реалізовані іншою особою, а позивач не довів належним чином факту прийняття спадщини у встановлений строк.
Ухвалою суду від 18.05.2026 підготовче провадження у справі було закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на.
Позивач у судове засідання не з`явився, в позові просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача Корюківської міської ради в судове засідання не з`явився, у відзиві просила розглянути справу без участі представника.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про слухання справи без їх участі, позовні вимоги визнали, не заперечували в їх задоволенні.
Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Корюківка, Корюківського району, Чернігівської області, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим 02 квітня 1996 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області.
Батьками позивача є: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.09.1962.
Мати позивача змінила родове прізвище « ОСОБА_3 », після укладення шлюбу з ОСОБА_5 , який був зареєстрований 07 жовтня 1961 року у Корюківській міськраді, актовий запис за №69, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 07.10.1961.
Мати позивача подарувала йому частину житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частини будинку АВО № 133649 від 16.11.2000.
Друга частина будинку ( частина) будинку належала на праві власності бабусі позивача ОСОБА_4 , яка отримала його у спадщину від свого чоловіка, діда позивача ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.02.1982, видане державним нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори Кравченко Р.М., зареєстрований в реєстрі за № 157.
Бабуся позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 83 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 19.02.1997 Відділом реєстрації актів громадянського Корюківської райдержадміністрації Чернігівської області, актовий запис за № 33.
ОСОБА_4 розпорядилась частиною свого будинку та склала заповіт на цю частину на матір позивача, щодо частини будинку ОСОБА_4 не розпорядилась, заповіту не склала.
Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 ,  ОСОБА_1 фактично вступив в управління та володіння майном, позивач є зареєстрованим та фактично проживає за адресою в АДРЕСА_1 . Згідно квитанцій про сплату комунальних послуг позивач сплачує надані послуги з водопостачання, електроенергії.
Окрім позивача на спадщину, померлої ОСОБА_4 ніхто не претендує.
Таким чином, на сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна ОСОБА_4 є позивач, тому він виявив бажання отримати правовстановлюючі документи на будинок для подальшого розпорядження цим майном. 
Згідно матеріалів спадкової справи № 181/1997, що була заведена Корюківською державною нотаріальною конторою до майна ОСОБА_4 відповідно до складеного заповіту ОСОБА_4 свідоцтво на право на спадщину за заповітом на частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 
Згідно технічного паспорту, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами являється капітальною спорудою, який побудовано у 1982 році, та має площу забудови 61,70 кв.м. 
Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини за померлою бабусею, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва на право власності. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного.
Відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_4 , існує дві черги спадкоємців за законом: спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначена дія має бути вчинена протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).
Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Крім цього, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
Фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, є різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.
Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію.
Отже аналіз наведених норм говорить про те, що у ОСОБА_1 після смерті його бабусі, став спадкоємцем та фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та управління спадковим майном, однак через відсутність правовстановлюючого документу не має можливості оформити спадкові права.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини за померлою бабусею, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва на право власності. 
Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину за своєю бабусею, інші спадкоємці відсутні, однак правовстановлюючий документ було втрачено, а отже позивач немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання за позивачем права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.
Встановити факт, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідачі: Корюківська міська рада Чернігівської області, 15300, Чернігівська область, м. Корюківка, вул. Бульварна, 6, код ЄДРПОУ 04061760.
ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 11.06.2026.

Суддя	Т.В.Пархомчук