Провадження № 3/679/1/2026
Справа № 679/1992/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

03 червня 2026 року місто Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Грибанова Л.О., розглянувши адміністративний матеріал, наданий ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Острог Рівненської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, –

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, серії ЕПР1 №200195 від 19 грудня 2024 року (а.с.2) вбачається, що – 22 серпня 2024 року, о 19:45:00, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом – автомобілем марки «Fiat Doblo», державний номерний знак « НОМЕР_2 », на автошляху «М-06» сполученням «Київ-Чоп», на ділянці дороги «322 км 343 м», у порушення вимог п.1.5 ПДР України, відповідно до яких – дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, – не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надавши дорогу транспортному засобу – автомобілю марки «Opel Vivaro», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
В обґрунтування доведеності провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надано:
– довідку про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих в ІТС «ІПНПУ» ВП №1 за №8417 та №8421 від 22 серпня 2024 року (а.с.5-6,7,8), зі змісту якої вбачається, що 22 серпня 2024 року, о 19:45, на автошляху «М-06» сполученням «Київ-Чоп», на ділянці дороги «322+343 км», сталася ДТП за участі – автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_1 , та – автомобіля марки «Opel Vivaro», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок не виконання водієм ОСОБА_1 вимоги дорожнього знаку 2.1 в частині не надання дороги автомобілю марки «Opel Vivaro», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до отримання транспортними засобами механічних пошкоджень та госпіталізації водія ОСОБА_2 до медичного закладу,
– схему до протоколу огляду місця події від 22 серпня 2024 року з фототаблицею (а.с.9,12-13), відповідно до якої – на останній зафіксовано розташування транспортних засобів, зокрема, автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_1 , та – автомобіля марки «Opel Vivaro», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням водія ОСОБА_2 , після ДТП відносно меж поїзної частини на автошляху «М-06» сполученням «Київ-Чоп», на ділянці дороги «322+343 км»,
– письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 від 22 серпня 2024 року (а.с.10), з яких вбачається, що – 22 серпня 2024 року, приблизно о 19:40 годин, він, керуючи транспортним засобом – автомобілем марки «Opel Vivaro», державний номерний знак « НОМЕР_3 », на автошляху «М-06» сполученням «Київ-Чоп», на ділянці дороги «322 км», та, рухаючись по головній дорозі зі швидкістю 50-60 км/год, на розв`язці доріг, відчув сильний удар, побачивши ліворуч автомобіль марки «Fiat Doblo» жовтого кольору, який здійснив зіткнення, в`їхавши в передню ліву частину його ТЗ, не надавши йому перевагу в русі, як того вимагають встановлені дорожні знаки на даній ділянці дороги,
– письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 від 22 серпня 2024 року (а.с.11), з яких вбачається, що – 22 серпня 2024 року, приблизно о 19:50 годин, він, керуючи транспортним засобом – автомобілем марки «Fiat Doblo», державний номерний знак « НОМЕР_2 », на автошляху «М-06» сполученням «Київ-Чоп», на ділянці дороги « НОМЕР_4 км», з боку міста Костопіль, рухаючись в напрямку міста Львів, на розв`язці автодоріг, став учасником ДТП з автомобілем марки «Opel Vivaro», державний номерний знак « НОМЕР_3 », який рухався зі з`їзду з боку міста Рівне, раптово виїхавши поперек смуги, де саме він здійснював рух.
У судове засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 не з`явився, своєї провини у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, – не визнав, узгодивши під час укладання договору про надання правничої допомоги зі своїм захисником – адвокатом Волковим С.В. свою позицію щодо стратегії здійснення захисту, розгляду та ведення справи, в тому числі, і щодо проведення судового засідання у свою відсутність.
Суд, дослідивши матеріали справи, скеровані ВнП №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, – про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і, оцінюючи надані докази, в їх сукупності, приходить до висновку, що, в даному випадку, – в діях особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, – ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.
Однак, відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, настає лише тоді, коли існує причино-наслідковий зв`язок між порушенням учасником дорожнього руху ПДР та заподіяною внаслідок такого порушення шкодою, який визначається встановленням механізму розвитку та обставин інкримінованої ДТП.
І, як наслідок, особа не може бути автоматично притягнута до відповідальності лише тому, що вона стала учасником ДТП, наслідком якої стало пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
І саме поліція, як орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, зобов`язана довести, що саме конкретне порушення ПДР персоналізованим водієм перебуває у причинному зв`язку з пошкодженням майна.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП – завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення – є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
І провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст.7 ч.2 КУпАП).
Тож, ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, що повністю резюмується з положеннями ст.62 Конституції України, відповідно до якої – особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, і ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
За змістом ст.8 Конституції України – в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Згідно із ст.9 Конституції України, – Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, підлягає застосуванню в Україні, як частина національного законодавства, що повністю узгоджується з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, за якими – суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У відповідності до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року – кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 1995 року (справа «Allenet de Ribemont v. France») наголосив, що принцип презумпції невинуватості – перш за все гарантія процесуального характеру по кримінальним справам, однак, сфера застосування зазначеного принципу значно ширша: він обов`язковий не тільки для кримінального судочинства, що вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Кожен, чиї права та свободи, визнані у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року «Право на ефективний засіб правового захисту»).
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).
І завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення – є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).
За змістом ст.251 КУпАП – доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та які встановлюються – протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото/кінозйомки, відеозапису чи засобів фото/кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також, іншими документами.
Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 ч.1 КУпАП).
Водночас, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені КУпАП, настає, якщо ці порушення, за своїм характером, не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.
При цьому, склад адміністративного правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об`єкт адміністративного проступку, об`єктивну сторону проступку, суб`єкт адміністративного проступку, суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння, і у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж – не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, – діяння адміністративним правопорушенням (проступком) не являється.
Тож, адміністративне правопорушення – це вчинок, який має форму дії або бездіяльності, проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, і саме наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» №3353 від 30 червня 1993 року, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).
Так, відповідно до п.1.5 ПДР України – дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
У розумінні ПДР України – дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» відноситься до знаків пріоритету, за вимогами якого – водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 – транспортним засобам, що рухаються головною дорогою.
Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 кваліфіковано за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме, як порушення приписів п.1.5 ПДР України, відповідно до яких – дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, – в частині не виконання вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», – що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Однак, наданий до суду матеріал щодо вчинення з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, – не містить належних, допустимих та в цілому достатніх доказів, на підставі яких, у визначеному законом порядку, можливо було б встановити в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що, у даному випадку, – виявляється у порушенні останнім п.1.5 ПДР України в частині не виконання вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів з отриманням автівками механічних пошкоджень.
Так, із дослідженого у судовому засіданні висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертними спеціальностями 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» за №СЕ-19/123-26/1213-ІТ від 14 травня 2026 року (а.с.71-78), проведеної Хмельницьким НДЕКЦ МВС України, на задоволення клопотання сторони захисту, а саме, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Волкова С.В., вбачається, що:
у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля Fiat Doblo (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 , при вливанні в транспортний потік головної дороги, повинен був діяти згідно з технічними вимогами дорожнього знаку 2.1 та п.10.8 Правил дорожнього руху, а з моменту виконання маневру з виїздом на смугу розгону (смугу руху автомобіля Fiat Doblo (номерний знак НОМЕР_2 )) автомобілем Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ), водій ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху,
у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху,
покази водія ОСОБА_1 , в частині виїзду автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ) на смугу руху (смугу розгону), по якій рухався керований ним автомобіль Fiat Doblo (номерний знак НОМЕР_2 ), де й відбулось зіткнення), з технічної точки зору сумнівів не викликають та можуть вважатись технічно-спроможними,
покази водія автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 в частині того, що до моменту зіткнення керований ним транспортний засіб продовжував рух в межах лівої (основної) смуги руху в напрямку до міста Львів (без зміни напрямку руху, пов`язаного з перестроюванням), не можуть вважатись технічно спроможними,
у цій дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Fiat Doblo (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 , з технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам дорожнього знаку 2.1 та вимогам п.10.8 Правил дорожнього руху,
вирішити питання, чи вбачаються в діях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, не видалось за можливе, у зв`язку з відсутністю повного (необхідного) комплексу вихідних даних,
питання щодо порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху виходить за межі компетенції експерта та експертним шляхом не вирішувалось, оскільки «порушення» є юридичним терміном, тобто, містить оцінку суб`єктивної сторони поведінки особи, тому експерт не вправі оцінювати дії водія з погляду «порушення» ним вимог Правил дорожнього руху,
у діях водія автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху,
питання щодо порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху виходить за межі компетенції експерта та експертним шляхом не вирішувалось, оскільки «порушення» є юридичним терміном, тобто, містить оцінку суб`єктивної сторони поведінки особи, тому експерт не вправі оцінювати дії водія з погляду «порушення» ним вимог Правил дорожнього руху,
у цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, виконавши вимоги п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху,
вирішити питання чи мав водій автомобіля Fiat Doblo (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ), в межах даного дослідження, не видалось за можливе, у зв`язку з відсутністю повного (необхідного) комплексу вихідних даних,
у цій дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 , які не відповідають вимогам п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди,
вирішити питання щодо наявності (відсутності) невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху у діях водія автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_5 ) ОСОБА_1 , які б, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, не видалось за можливе з огляду на відсутність достатнього комплексу вихідних даних.
Отже, як вбачається з матеріалів справи – будь-які ґрунтовні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин, – відсутні, і під час судового розгляду – до суду не надано.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 сформовано лише на даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також:
– довідки про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих в ІТС «ІПНПУ» ВП №1 за №8417 та №8421 від 22 серпня 2024 року (а.с.5-6,7,8), зі змісту якої вбачається, що 22 серпня 2024 року, о 19:45, на автошляху «М-06» сполученням «Київ-Чоп», на ділянці дороги «322+343 км», сталася ДТП за участі – автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_1 , та – автомобіля марки «Opel Vivaro», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням водія ОСОБА_2 ,
– схеми до протоколу огляду місця події від 22 серпня 2024 року з фототаблицею (а.с.9,12-13), на якій зафіксовано розташування транспортних засобів, зокрема, автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_1 , та – автомобіля марки «Opel Vivaro», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням водія ОСОБА_2 , після ДТП відносно меж поїзної частини на автошляху «М-06» сполученням «Київ-Чоп», на ділянці дороги «322+343 км»,
– письмових пояснень водіїв ОСОБА_2 від 22 серпня 2024 року та ОСОБА_1 від 22 серпня 2024 року (а.с.10,11) –
що не доводять винуватість саме особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, – ОСОБА_1 у події ДТП, та що має бути встановлено, у відповідності до положень ст.251 ч.2 КУпАП, приписами якої визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, оскільки, навіть факт визнання особою (правопорушником) події правопорушення – не звільняє особу, уповноважену на складання протоколу, яка виявила факт правопорушення, від доведення правомірності притягнення до адміністративної відповідальності.
Натомість, у дорожньо-транспортній ситуації, що інкримінується особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , в діях останнього, за висновком судової інженерно-транспортної експертизи Хмельницького НДЕКЦ МВС України за №СЕ-19/123-26/1213-ІТ від 14 травня 2026 року (а.с.71-78), з технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, про що йдеться у протоколі.
Водночас, відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи Хмельницького НДЕКЦ МВС України за №СЕ-19/123-26/1213-ІТ від 14 травня 2026 року (а.с.71-78), – у цій дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 , які не відповідають вимогам п.10.1, 10.3 ПДР України, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, і останній мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, виконавши вимоги п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху.
При цьому, висновком судової інженерно-транспортної експертизи Хмельницького НДЕКЦ МВС України за №СЕ-19/123-26/1213-ІТ від 14 травня 2026 року (а.с.71-78), зазначено, що:
– покази водія ОСОБА_1 , в частині виїзду автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ) на смугу руху (смугу розгону), по якій рухався керований ним автомобіль Fiat Doblo (номерний знак НОМЕР_2 ), де й відбулось зіткнення), з технічної точки зору сумнівів не викликають та можуть вважатись технічно-спроможними,
– покази водія автомобіля Opel Vivaro (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 в частині того, що до моменту зіткнення керований ним транспортний засіб продовжував рух в межах лівої (основної) смуги руху в напрямку до міста Львів (без зміни напрямку руху, пов`язаного з перестроюванням), не можуть вважатись технічно спроможними.
Тож, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне наголосити, що, відповідно до практики ЄСПЛ, – вина особи повинна бути обґрунтована доказами, і така доведеність провини може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто, таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року (справа «Ireland v. the United Kingdom»), критерій доведення якого – «поза розумним сумнівом» застосовує ЄСПЛ що при оцінці доказів (рішення від 21 липня 2011 року (справа «Коробов проти України»), і деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (рішення від 25 липня 2000 року (справа «Маттоціа проти Італії»), при цьому, суд не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
І, у зв`язку з тим, що у судовому засіданні не здобуто належних, допустимих та, в цілому, достатніх доказів, які б достеменно б свідчили про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 за визначених у протоколі обставин, порушив ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, як цього вимагає об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного проступку, і, як наслідок, встановлювали б в діях причетної особи наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в тому числі, і винність у його вчиненні, суд, – надаючи оцінку вказаним обставинам в їх сукупності, у відповідності до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, визначених ст.245 КУпАП, якими, зокрема, – є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, – вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 – підлягає закриттю, так як, згідно положень ст.247 КУпАП, – провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате – підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, – виходячи з загальноприйнятого принципу, закріпленому, в тому числі, і у ст.62 Конституції України, – усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, звинувачення та докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, Європейський суд з прав людини в контексті усталеної практики ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зазначає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29).
Таким чином, суд, підсумовуючи вищенаведене, і, відповідно, оцінюючи наявні докази, – за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в цілому, керуючись законом та правосвідомістю, приходить до висновку, що сукупність досліджених у справі доказів, наданих в обґрунтування вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, – не свідчить, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 порушив інкриміновані останньому пункти ПДР України, наслідком чого стало пошкодження транспортних засобів, що підтверджується здобутими та дослідженими у судовому засіданні об`єктивними даними, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що підлягають доказуванню і відповідають адміністративному правопорушенню, визначеному Особливою частиною КУпАП, тож, в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому провадження у справі, відповідно до ст.247 ч.1 п.1) КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення саме в діях особи, щодо якої складено протокол.
Водночас, суд, прийшовши до переконання щодо відсутності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не зважаючи, що на момент розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення по суті і прийняття остаточного рішення за матеріалами провадження, перебіг строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, закінчився, в тому числі, з урахуванням думки сторони захисту в особі адвоката Волкова С.В., – вважає за необхідне, – відмовити у задоволення клопотання представника потерпілого Ліснічука В.Б. (за протоколом серії ЕПР1 №200195 від 19 грудня 2024 року) – адвоката Поліщука Д.В. щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, на підставі ст.247 ч.1 п.7) КУпАП (вх. №3667/26 від 03 червня 2026 року), оскільки, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, – не є реабілітуючою обставиною, а також, не спростовує факту наявності вини особи в ДТП і не звільняє від зобов`язання відшкодовування збитків, що, як наслідок, за визначених обставин, буде погіршувати становище особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, в даному випадку, ОСОБА_1 , так як закриття справи за умов відсутності в діях водія складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на підставі ст.247 ч.1 п.1) КУпАП, є підставою для звільнення особи від цивільно-правової відповідальності.
Питання щодо сплати судового збору, у зв`язку з закриттям справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, стосовно правопорушника ОСОБА_1 – вирішенню не підлягає, оскільки, у відповідності до вимог ст.40-1 КУпАП, – судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.
Речові докази у справі – відсутні.
На підставі вищевказаного, керуючись ст.124, ст.247 ч.1 п.1), ст.251, ст.252, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП, суд –

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , – закрити, на підставі ст.247 ч.1 п.1) КУпАП, за відсутності складу вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .
Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: