ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 280/4484/23
адміністративне провадження № К/990/10799/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В., 
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемент-Перетворювач» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2026 року (головуючий суддя Білак С.В., судді Сафронова С.В., Юрко І.В.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемент-Перетворювач» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Елемент-Перетворювач» (далі - ТОВ «Елемент-Перетворювач») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - ГУ ДПС у Запорізькій області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 2 червня 2023 року №0008510407, яким за порушення граничних строків реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно з пунктом 120.1-1 статті 120.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), з урахуванням вимог пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, пунктів 52-1, 69.1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України до позивача застосовано штраф за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 405 393,37 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 2 червня 2023 року № 0008510407 в частині застосування штрафних санкцій на суму 276 320,27 грн.
Постановою Верховного Суду від 30 січня 2024 року касаційні скарги ТОВ «Елемент-Перетворювач» та ГУ ДПС у Запорізькій області задоволено частково, рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 2 червня 2023 року №0008510407 у частині застосування до ТОВ «Елемент-Перетворювач» за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (3014060100)» штрафу у сумі 389542,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 19747,45 грн пропорційно до задоволеної частини позовної заяви.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2026 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з ухваленим у справі судовим рішенням апеляційної інстанції, ТОВ «Елемент-Перетворювач» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою.
У касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Елемент-Перетворювач» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2026 року. Витребувано з Запорізького окружного адміністративного суду справу.
Підставами для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судового рішення, зазначеного у частині першій статті 328 КАС України, з посиланням у касаційній скарзі на порушення норм процесуального права та на те, що в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України), а також з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Зокрема скаржник вказує, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі було вручено відповідачу 16 квітня 2024 року, що підтверджується матеріалами справи.
14 травня 2024 року контролюючим органом була подана первісна апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 16 квітня 2024 року, що підтверджується матеріалами справи №280/4484/23. 
6 червня 2024 року Третім апеляційним адміністративним судом була постановлена ухвала у справі №280/4484/23, якою апеляційна скарга ГУ ДПС у Запорізькій області повернута заявнику у зв`язку з тим, що останнім у встановлений судом строк не усунуто недоліки апеляційної скарги. Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2024 року у справі набрала законної сили і не була оскаржена відповідачем у касаційному порядку.
10 червня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження відповідачем повторно подана апеляційна скарга на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року, в якій останній просив визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та поновити строк апеляційного оскарження.
Однак Третім апеляційним адміністративним судом 19 червня 2024 року постановлена ухвала в адміністративній справі №280/4484/23, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Запорізькій області на рішення суду першої інстанції від 16 квітня 2024 року. При цьому, у зазначеній ухвалі судом апеляційної інстанції не було вирішене питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а лише зазначено, що апеляційна скарга подана у строк встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Скаржник зазначає, що при відкритті апеляційного провадження у справі №280/4484/23 суд апеляційної інстанції не вирішив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, чим допустив пряме порушення норм процесуального права, передбачених частиною першою статті 121, частиною третьою статті 295 та частиною першою статті 300 КАС України, і взагалі не надав оцінку доводам та дослідив докази, наявні у матеріалах справи, надані відповідачем, для встановлення фактичних обставин, що свідчать про наявність/відсутність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження податковим органом рішення суду першої інстанції, що унеможливило встановлення вказаних фактичних обставин та призвело до незаконного відкриття апеляційного провадження у цій справі і відповідно, прийняття незаконної постанови суду апеляційної інстанції.
Таким чином, позивач вважає, що суд апеляційної інстанції при відкритті апеляційного провадження не врахував правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21, від 14 грудня 2020 року у справі №521/2816/15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 601/485/23.
Таке процесуальне порушення, як безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження, є самостійною підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції, та направлення справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
ГУ ДПС у Запорізькій області, скориставшись своїм правом надало до суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваного судового рішення зазначило, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін. 
Контролюючий орган зазначає, що апеляційну скаргу ним було подано вчасно - 14 травня 2024 року. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2024 року повернуто апеляційну скаргу, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме ненадіслання відповідачем уточненої апеляційної скарги із зазначенням найменування та місцезнаходження позивача та вказано, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне подання апеляційної скарги в порядку, встановленому процесуальним законом.
ГУ ДПС у Запорізькій області, отримавши ухвалу від 6 червня 2024 року про повернення апеляційної скарги, 10 червня 2024 року повторно подало апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року, тобто без зволікань, а тому апеляційну скаргу подано з дотриманням вимог, передбачених статтею 296 КАС України.
Справа № 280/4484/23 надійшла до Верховного Суду 26 березня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення апеляційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування у цій справі судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги.
Згідно зі статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Так, як вже було зазначеною, підставою для касаційного оскарження слугувало необґрунтоване та протиправне поновлення судом апеляційної інстанції строку на апеляційне оскарження ГУ ДПС у Запорізькій області.
Відповідно до частиною 1 статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною другою статті 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За приписами частини третьої статті 298 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Тобто, вказаною нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: (1) якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та (2) якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Положеннями частини першої статті 300 КАС України визначено, що за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи відмови у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі.
Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Водночас необхідно зазначити, що строки на апеляційне оскарження не поновлюються автоматично.
Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне також зазначити, що питання поновлення процесуального строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження вирішується шляхом постановлення судом апеляційної інстанції відповідної ухвали, яка повинна бути належним чином мотивована й містити, зокрема мотиви, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення цього строку або для відмови у такому поновленні, норми закону, якими керувався суд, постановляючи ухвалу.
Питання належної мотивації судом висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження досліджувалося Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №521/2816/15, у якій колегія суддів, здійснивши аналіз норм процесуального права, якими регламентовано строки апеляційного оскарження, та врахувавши усталену практику Європейського суду з прав людини, навела таку правову позицію: 
« апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження».
Вище викладене дає колегії суддів касаційної інстанції підстави для висновку про те, що апеляційний перегляд справи належить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства. Право на апеляційний перегляд справи гарантується, однак його реалізація повинна відбуватись з дотриманням встановлених процесуальним законом вимог, зокрема в межах визначеного строку апеляційного оскарження.
Це право повинно реалізовуватись зацікавленими особами добросовісно, без зайвих зволікань, а строк апеляційного оскарження може бути поновлено лише за наявності поважних причин, які обумовлюються існуванням об`єктивних обставин, підтверджених доказами.
Поновлюючи строк на апеляційне оскарження, суди повинні навести належні мотиви, які б вказували на наявність достатніх підстав для такого висновку та засвідчували, що поновлення строку не порушує принципів верховенства права та одних з його основних елементів: правової визначеності; остаточності рішень суду.
У справі, що розглядається, Третім апеляційним адміністративним судом ухвалою від 19 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року.
У мотивувальній частині вказаної ухвали судом апеляційної інстанції зазначено, що апеляційна скарга подана у строк встановлений 295 КАС України та відповідає вимогам статті 296 КАС України.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції прийнято 16 квітня 2024 року. Повний текст рішення також виготовлено 16 квітня 2024 року. Цього ж дня рішення суду першої інстанції отримано контролюючим органом, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа від 16 квітня 2024 року. Тобто останнім днем оскарження рішення суду першої інстанції було 16 травня 2024 року.
Водночас апеляційна скарга ГУ ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року подана 10 червня 2024 року, тобто з пропуском строку встановленого 295 КАС України.
Одночасно в апеляційній скарзі контролюючим органом заявлено клопотання, в якому останній просив визнати причини пропуску строку на подання апеляційної скарги на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року поважними та поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги. 
Відкриваючи апеляційне провадження у справі, суд апеляційної інстанції ухвалою від 19 червня 2024 року лише зазначив, що апеляційна скарга подана ГУ ДПС у Запорізькій області у строк встановлений 295 КАС України. 
Однак жодних мотивів, виходячи з яких суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку у справі, що розглядається, в ухвалі про відкриття апеляційного провадження не навів, а також не розглянув та не надав належної оцінки, заявленому відповідачем, клопотанню про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження суду першої інстанції від 16 квітня 2024 року .
Таким чином апеляційний суд, не застосовуючи процесуальних наслідків пропуску строку на апеляційне оскарження, визначених у статті 298 КАС України, дійшов висновку про відкриття апеляційного провадження.
Вище викладені обставини вказують на те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим прийняв постанову, що не відповідає закону. Такі процесуальні порушення, за висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №521/2816/15, є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.
За правилами пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Згідно частини четвертої статті 353 КАС України, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про те, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим та на підставі частини другої статті 353 КАС України, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд зі стадії відкриття апеляційного провадження до Третього апеляційного адміністративного суду.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемент-Перетворювач» задовольнити.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2026 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус
Судді Н.Є.Блажівська
І.Л.Желтобрюх