ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2026 р. справа № 640/2918/21
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до правління Пенсійного фонду України, в якому просив суд: 
визнати протиправною бездіяльності відповідача у відмові по здійсненню контролю перевірки на відповідність призначення та перерахунків пенсій позивачу з його присутністю по наданій скарзі; 
зобов`язати правління Пенсійного фонду України здійснити певні дії по контрольній перевірці призначення, перерахунків пенсій ОСОБА_1 за його присутністю.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Костянтинівське-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду за місцем мешкання та Головне управління Пенсійного фонду в м. Слов`янськ Донецької області не вирішують питання згідно матеріалів пенсійної справи у відповідності до діючого законодавства і порушують права позивача. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України з проханням провести контрольну перевірку по нарахуванню та отриманню пенсії за його участі, що не заперечує діючому законодавству, за висновками перевірки здійснити певні дії по упорядкуванню і надати пояснення викладених питань. Проте, Пенсійний фонд України відповіддю від 14.01.2021 №1049-32471/М-03/8-2800/21 не надав роз`яснень, не здійснив перевірки, а виклав перелік посилаючись на інформацію Головного управління Пенсійного фонду в м. Слов`янськ Донецької області, дії якого оскаржуються, чим, на думку позивача, проявив бездіяльність по наданій скарзі. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
07.06.2021 Пенсійний фонд України подав суду відзив на позовну заяву від 01.06.2021 №2800-0603-7/25682, за змістом якого представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог. Так, зазначено, що належним відповідачем є Пенсійний фонд України, а не правління Пенсійного фонду України. Також вказано, що у громадській приймальній Фонду створені умови для прийому людей, приймальня громадян облаштована робочими місцями для обслуговування громадян, для роботи з персональними даними у веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України, зокрема, окремим приміщенням для прийому громадян. Пенсійним фондом України листом від 14.01.2021 №1049-32471/М-03/8-2800-21 повідомлено позивача про можливість звернутись до приймальні Пенсійного фонду України для розгляду скарги у його присутності. Окрім цього, Пенсійним фондом України з посиланням на приписи ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», наголошено, що в частині порушених у скарзі від 14.12.2020 питань щодо отримання пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону №2262 з більш раннього терміну, позивачу повідомлено, що відповідь з порушеного питання надана листом Пенсійного фонду України від 25.06.2020 №17614-13573/ М-03/8-2800/20. Крім того, позивачу повторно роз`яснено, що відповідно до Порядку №22-1, право на проведення перерахунку пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший реалізується шляхом подання заяви. При цьому, переведення на пенсію по інвалідності ІІ групи, обчислену відповідно до Закону №2262, з пенсії за віком, обчисленої за нормами Закону №1058 здійснено на підставі заяви позивача від 02.04.2018. Також відповідач зазначає, що Пенсійний фонд України, розглядаючи звернення позивача, проводив перевірку його пенсійного забезпечення, з урахуванням, викладених у зверненні питань та попередніх звернень позивача. Листом від 14.01.2021 №1049-32471/М-03/8-2800-21 була надана відповідь за результатами розгляду цього звернення. З огляду на викладене, представник Пенсійного фонду України просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 15-20).
23.06.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла відповідь Мугдусієва Х.І. від 17.06.2021 на відзив, в якій позивач просив суд: долучити до справи як другого відповідача Міністерство соціальної політики України; визнати протиправними бездіяльність Мінсоцполітики щодо не розгляду скарги від 05.04.2021 і ненадання безпосередньої відповіді, а також дії по передачі скарги для відповіді особі, на яку скаржаться; зобов`язати Мінсоцполітики здійснити незалежну від Пенсійного фонду експертизу на відповідність призначення пенсії ОСОБА_1 за матеріалами пенсійної справи і діючим законодавством станом на 2000 рік (вихід на пенсію) і надати на розгляд суду (а.с. 42-43).
На виконання вимог пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX, в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 16.07.2024 №3863-ІХ, та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, проведено розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за його результатами справа №640/2918/21 передана на розгляд та вирішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 справу №640/2918/21 передано для розгляду судді Боршовському Т.І. (а.с. 50).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 прийнято до провадження справу №640/2918/21, розпочато її розгляд спочатку та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 51-55). Цією ж ухвалою судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд за правилами загального позовного провадження справи №640/2918/21; задоволено клопотання про заміну неналежного відповідача та замінено відповідача в адміністративній справі №640/2918/21, а саме правління Пенсійного фонду України на належного відповідача – Пенсійний фонд України (далі – відповідач).
Іншою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.03.2025 відмовлено в задоволенні клопотання позивача від 17.06.2021 про залучення другого відповідача в адміністративній справі №640/2918/21 та звернення нових позовних вимог до такого відповідача (а.с. 58-60).
01.04.2025 через систему «Електронний суд» відповідач подав відзив на позов (а.с. 63-65), який за змістом є аналогічним до відзиву від 01.06.2021 №2800-0603-7/25682. 
На виконання вимог підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39 згідно Протоколу від 11.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи головуючим суддею по даній справі призначено Кафарського В.В. (а.с. 183)
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 прийнято до провадження адміністративну справу №640/2918/21 та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) (а.с. 184-85).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у 2000 році призначено пенсію за віком згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 167-170). 
В подальшому, позивач подав до органів пенсійного фонду заяву від 02.04.2018 (а.с. 25), на підставі якої йому призначено пенсію як інваліду війни 2 групи згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Позивач звертався до відповідача із зверненням від 14.05.2020, яке зареєстровано в ПФУ за вх. №13573/М-2800-20 від 18.05.2020 щодо отримання пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з більш раннього терміну, у відповідь на яке ПФУ надало відповідь №17614-13573/М-03/8-2800/20 від 25.06.2020, у якій повідомлено, що «на підставі поданої заяви позивач з 23.03.2000 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2004 пенсію було перераховано на виконання вимог Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В матеріалах Вашої пенсійної справи містяться виписки з акту огляду МСЕК: серії ДОН-04 №028853 від 25.10.2004 про встановлення ІІ групи захворювання, отриманого в період проходження військової служби та серії ДОН-04 №029139 від 02.12.2004 про встановлення ІІ групи захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
На підставі наданої заяви та відповідних документів з 06.12.2004 позивач отримував пенсію за віком як особа з інвалідністю внаслідок війни, обчислену згідно Закону №1058-IV. Обчислювати пенсію до грудня 2004 року як особі з інвалідністю внаслідок війни підстави відсутні.
За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області переводити позивача в 2004 році на пенсію по інвалідності ІІ групи, як особу з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону №2262-ХІІ було недоцільно, оскільки зменшувався розмір пенсії.
Крім того, повідомлено, що згідно заяви від 02.04.2018 позивача було переведено з пенсії за віком, обчисленої за нормами Закону №1058-IV, на пенсію по інвалідності ІІ групи, обчислену відповідно до Закону №2262-XII» (а.с. 78). 
Надалі позивач звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою від 14.12.2020, в якій просив: 1) провести контрольну перевірку, без втручання посадовців Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області і Головного управління Пенсійного фонду м. Слав`янськ, за його участю, на відповідність призначення пенсії за матеріалами пенсійної справи, у відповідності до умов і вимог діючого пенсійного законодавства з урахуванням обставин форс мажору; 2) за висновками контрольної перевірки здійснити певні дії по упорядкуванню отримання пенсійних виплат згідно статей 6, 16 Закону №1788, статей 2, 26, кінцівки статті 43, ст. 50, ч. 3 ст. 51 Закону №2262; 3) надати роз`яснення: чому при переведенні у 2004 році пенсії, без його згоди, на Закон №1058 не враховані вимоги пільгового стажу у відповідності до умов п. 4 ст. 24 Закону №1058; 4) відповідь надати за вимогами чинного законодавства (а.с. 3).
Листом від 14.01.2021 №1049-32471/М-03/8-2800/21 відповідач надав відповідь, в якій зазначено, зокрема, що:
«відповідь з порушеного питання надана Вам листом Пенсійного фонду України від 25.06.2020 №17614-13573/М-03/8- 2800/20.
Повторно повідомляємо, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, право на проведення перерахунку пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший реалізується шляхом подання заяви.
За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – Головне управління) згідно заяви від 02.04.2018 Вас було переведено з пенсії за віком, обчисленої за нормами Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) на пенсію по інвалідності II групи, обчислену відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Відповідно до статті 18 Закону № 2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за нормами Закону №2262-ХІІ, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби.
Відповідно до статті 19 Закону №2262-ХІІ група і причина інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями (далі - МСЕК), які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
В матеріалах Вашої пенсійної справи містяться виписки з акту огляду МСЕК від 25.10.2004 серія ДОН-04 №028853 про встановлення II групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби, та від 02.12.2004 серія ДОН-04 №029139 про встановлення II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
На підставі наданої Вами заяви та відповідних документів з 06.12.2004 Вам було призначено пенсію за віком як особі з інвалідністю II групи внаслідок війни, обчислену згідно Закону №1058-ІV. При цьому, переводити Вас на пенсію по інвалідності II групи, як особу з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону №2262-ХІІ було недоцільно, оскільки розмір Вашої пенсії зменшувався.
Зважаючи на те, що Ви з 02.12.2004 визнані особою з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, обчислювати Вашу пенсію до грудня 2004 року як особі з інвалідністю внаслідок війни підстави відсутні.
Крім того, повідомляємо, що ознайомитися з матеріалами пенсійної справи, отримати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії, про періоди страхового стажу та заробітної плати, яка врахована при розрахунку пенсії, копії документів, які знаходяться в пенсійній справі, Ви можете в Головному управлінні.
Водночас повідомляємо, що особистий прийом громадян спеціалістами Пенсійного фонду України здійснюється щоденно з понеділка по четвер 8:00 до 17:00, в п`ятницю з 8:00 до 15:45 в приміщенні Пенсійного фонду України за адресою: вул. Бастіонна, 9, перший поверх, громадська приймальня.
Вхід громадян до громадської приймальні Пенсійного фонду України вільний і не потребує оформлення перепустки та пред`явлення документів, що посвідчують особу» (а.с. 4).
Вважаючи дії відповідача протиправною бездіяльністю щодо не розгляду його скарги, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Крім цього, статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 за №393/96-ВР (далі – Закон №393/96-ВР). 
Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 3 даного Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому, пропозиція (зауваження) – звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) – звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання – письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга – звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Порядок звернення громадян передбачений статтею 5 Закон України «Про звернення громадян», відповідно до якої звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Згідно з приписами ст. 8 Закону №393/96-ВР, не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно із статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Так, суд з`ясував, що позивач звернувся до відповідача із скаргою від 14.12.2020 щодо проведення перевірки за його участю на відповідність призначення пенсії за матеріалами пенсійної справи, у відповідності до умов і вимог діючого пенсійного законодавства та просив, зокрема, за висновками контрольної перевірки здійснити певні дії по упорядкуванню отримання пенсійних виплат згідно статей 6, 16 Закону №1788, статей 2, 26, кінцівки статті 43, ст. 50, ч. 3 ст. 51 Закону №2262 (без зазначення і конкретизації, які саме дії) а також надати роз`яснення щодо пенсійного забезпечення в частині перерахунку пенсії у 2004 році за правилами Закону №1058. Позивач просив відповідь надати згідно вимог законодавства (а.с. 3).
Так, у відповідь на скаргу позивача, відповідач надав відповідь листом від 14.01.2021 №1049-32471/М-03/8-2800/21 (а.с. 4).
Суд дослідивши таку відповідь, зазначає, що відповідачем така відповідає вимогам законодавства, зокрема й Закону України «Про звернення громадян». Так, відповідачем в частині порушених у скарзі від 14.12.2020 питань щодо отримання пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону №2262 з більш раннього терміну, повідомлено, що відповідь з порушеного питання надана листом Пенсійного фонду України від 25.06.2020 № 17614-13573/М-03/8-2800/20. Крім того, позивачу повторно роз`яснено, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, право на проведення перерахунку пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший реалізується шляхом подання заяви. Водночас, переведення на пенсію по інвалідності ІІ групи, обчислену відповідно до Закону №2262, з пенсії за віком, обчисленої за нормами Закону №1058, здійснено на підставі заяви позивача від 02.04.2018.
Стосовно порушеного питання щодо пенсійного забезпечення в частині перерахунку пенсії у 2004 році за правилами Закону №1058, відповідачем у листі від 14.01.2021 №1049-32471/М-03/8-2800/21 зазначено позивачу, що відповідно до статті 19 Закону №2262-ХІІ група і причина інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями (далі – МСЕК), які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. При цьому, вказано, що в матеріалах пенсійної справи позивача містяться виписки з акту огляду МСЕК від 25.10.2004 серія ДОН-04 №028853 про встановлення II групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби, та від 02.12.2004 серія ДОН-04 №029139 про встановлення II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Наголошено, шо на підставі наданої заяви та відповідних документів з 06.12.2004 Мугдусієву було призначено пенсію за віком як особі з інвалідністю II групи внаслідок війни, обчислену згідно Закону №1058-ІV. При цьому, переводити на пенсію по інвалідності II групи, як особу з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону №2262-ХІІ було недоцільно, оскільки розмір пенсії зменшувався. Окрім цього, повідомлено, що зважаючи на те, що позивач з 02.12.2004 визнаний особою з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, обчислювати пенсію до грудня 2004 року як особі з інвалідністю внаслідок війни підстави відсутні.
Окрім цього, у відповіді від 14.01.2021 №1049-32471/М-03/8-2800/21 стосовно порушеного питання позивачем про особисту участь при розгляді скарги, відповідачем зазначено, що у громадській приймальній Фонду створені умови для прийому людей, приймальня громадян облаштована робочими місцями для обслуговування громадян, для роботи з персональними даними у веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України, зокрема, окремим приміщенням для прийому громадян. Повідомлено позивача про можливість звернутись до приймальні Пенсійного фонду України для розгляду скарги у його присутності.
Отже, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачем розглянуто скаргу позивача від 14.12.2020 в строк, передбачений законодавством та, відповідно, надано відповідь на питання, порушені позивачем у такі скарзі. 
Відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Як уже встановлено судом, ОСОБА_1 відповідь на свою скаргу отримав, тобто його скарга була розглянута уповноваженим органом і надано належну відповідь.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд в постанові від 13.02.2020 у справі №520/3571/17 зазначив, що звернення вважається розглянутим, якщо розглянуто по суті всі порушені у ньому питання.
Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, оцінивши надану ПФУ відповідь на скаргу позивача, суд вважає, що така в повній мірі відповідає нормам Закону України «Про звернення громадян».
Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що Пенсійним фондом України було порушено права позивача під час розгляду заяви (скарги) останнього.
При цьому, незгода заявника з відповіддю не свідчить про порушення відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян».
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10). 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що у спірному випадку Пенсійний фонд України діяв правомірно та, як наслідок, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Пенсійного фонду України (код ЄДРПОУ 00035323, вулиця Бастіонна, 9, місто Київ-14, 01601) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя  /підпис/  Кафарський В.В.