Справа № 301/3365/25
2/301/235/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2026 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Гичка О.Б.,
за участю секретаря судового засідання Мелай В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Іршавський відділ ДВС Хустського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_3 звернулась в інтересах ОСОБА_1 до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 03 серпня 2013 року, який був зареєстрований виконкомом Луківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 04 та був розірваний згідно заочного рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 23.03.2023 року. Від даного шлюбу у сторін народилася спільна донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 23.03.2023 року було стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2300 (дві тисячі триста) гривень щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 12 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Іршавським відділом ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження №73295494 по примусовому виконанню виконавчого листа Іршавського районного суду Закарпатської області №301/123/23 від 08.05.2023 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти н утримання однієї дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2300,00 гривень щомісячно, із їх наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 12.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Але Відповідач не сплачував аліменти, в результаті чого станом 31 серпня 2024 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 у розмірі 43840,49 грн (сорок три тисячі вісімсот сорок) гривень 49 копійок, про що свідчить довідка про наявність заборгованості, видана старшим державним виконавцем В.Лисичко. Разом з цим, станом на 18 грудня 2025 року така заборгованість зросла та складає 80995,44 грн (вісімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 44 копійки, що підтверджується довідкою, наявність заборгованості, виданою старшим державним виконавцем В.Лисичко. у відповідь на адвокатський запит від 18.12.2025. Те, що заборгованість тільки зросла, свідчить про повне небажання відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки та ухилення його від участі у її вихованні й розвитку. Додатково, в межах виконавчого провадження № 73295494, штрафи виконавчою службою на Боржника на користь Стягувача не накладалися. Станом на день подання позовної заяви виконавче провадження є відкритим. За розрахунком, загальна сума неустойки (пені) складає 27438,25 грн (за 1078 днів прострочення станом на 01.12.2025).
Крім цього, в позові також зазначено, що у зв`язку із проживанням за кордоном в Словаччині, періодично позивач та її донька приїжджають до України і витрачають на дорогу в обидві сторони грошові кошти в сумі – 101,50 євро та 2940,20 грн, що вбачається із квитків на проїзд за ОСОБА_4 . Окрім того ОСОБА_1 зверталася до медичних закладів з метою обстеження дитини ОСОБА_4 до лікарів: педіатра, офтальмолога, онколога, стоматолога та дерматолога, за результатами яких було призначено лабораторні дослідження, проведено лікування і позивачкою сплачено 202,80 євро та 3453,20 грн загальних витрат, з них на проведення офтальмологічного обстеження дитини витрати в сумі - 60 євро, на проведення стоматологічного лікування – 11050 грн, за консультацію в онколога – 600 грн, за огляд в педіатра – 56,60 євро (згідно медичної картки застрахованого пацієнта - zdravotni pojistovna), за придбання ліків в аптеці – 403,20 грн та 86,20 євро, на підтвердження чого надаємо виписки, акти виконаних робіт та чек оплати за надані медичні послуги з перекладом.
За придбання ортопедичного взуття для дитини згідно товарного чеку ФОП ОСОБА_5 позивач сплатила грошові кошти – 2900 грн.
Крім цього, ОСОБА_4 займається уроками англійської мови онлайн, за вивчення яких позивачем самостійно сплачувалися додаткові витрати в сумі 19591,36 грн, що видно з платіжних документів за 20.03.2025, 31.03.2025, 22.04.2025, 29.05.2025, 02.06.2025, 21.07.2025, 11.12.2025.
Згідно довідки підтверджується, що ОСОБА_6 є ученицею онлайн-занять з англійської мови, які проводяться мовною школою Wave of English. Заняття проходять регулярно в онлайн-форматі за встановленим розкладом. Оплати за навчання надходять від ОСОБА_1 .
Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, вважають за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості понесених позивачкою додаткових витрат, а саме 457 євро по курсу НБУ та б18742 грн. В перерахунку на національну валюту сума додаткових витрат складає 41044 грн.
Крім цього, з метою отримання професійної правничої допомоги між ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги №27/23 від 25.09.2023 з адвокатом Гецко В.В. у зв`язку з чим ОСОБА_1 очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в відповідному орієнтовному розрахунку.
З врахуванням викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 27438 (двадцять сім тисяч чотириста тридцять вісім) грн 25 коп. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , половину вартості понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в сумі 41044 (сорок одна тисяча сорок чотири) гривні. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

До початку судового розгляду представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в обґрунтування якої зазначено, що при подач позовної заяви сторона позивача здійснювала розрахунок пені по сплаті аліментів, враховуючи розрахунок заборгованості, який був наявний станом на 18 грудня 2025 року та наданий у відповідь на адвокатський запит державним виконавцем. Така заборгованість на момент звернення до суду із позовною заявою складала 80995,44 грн (вісімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 44 копійки, що підтверджується довідкою про наявність заборгованості, виданою старшим державним виконавцем В.Лисичко і міститься у матеріалах справи. Ознайомившись із доданими розрахунками заборгованості, станом на березень 2026 року зазначена сума боргу зросла до 87640,49 грн (вісімдесят сім тисяч шістсот сорок) гривень 49 копійок, а відтак виникла необхідність у перерахунку розміру пені та збільшенні позовних вимог. Станом на 01.05.2026 розмір неустойки (пені), яка утворилася за прострочення сплати аліментів, складає 30 221 грн (тридцять тися двісті двадцять одна) гривень (включно за 121 день додаткового прострочення). Загальна кількість прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 вже складає 1199 днів. Оскільки позивачем не були враховані періоди 01.01.2026-01.04.2026, за які відповідач продовжує не сплачувати аліменти та ігнорувати свій обов`язок по утриманню дитини, у відповідності до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, вважаємо за можливе скористатися правом, передбаченим п. 2 ч. 2 статті 49 ЦПК України.
Щодо додаткових витрат, то попередня заявлена сума, що підлягала до стягнення із відповідача, на думку позивачки, становила 41044 грн. Однак за час розгляду справи в суді, ОСОБА_1 понесла ряд додаткових витрат на доньку, а саме: додаткове обстеження у офтальмолога ОСОБА_4 , ортопедичне обстеження ОСОБА_4 придбання окулярів для лікування та покращення зору ОСОБА_4 , оплата занять із англійськоїмови ОСОБА_4 (за 06.01.2026, 13.02.2026, 12.03.2026, 29.04.2026), що підтверджується платіжними інструкціями, рахунками (квитанціями) про оплату та результатами огляду у лікарів ортопеда, офтальмолога, чеками за придбання окулярів, доданими до заяви.
Так, загальна сума ще понесених додаткових витрат складає 14020 гривень та 525 євро (у перерахунку на національну валюту по курсу НБУ = 27 110 грн). Відповідно половина вартості понесених додаткових витрат, враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, яку підсумувавши із попередніми витратами, які зазначалися в позові, слід покласти на відповідача, становить 61 592 грн (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві) гривень. Сума витрат, понесених позивачкою на правову допомогу, при цьому не змінилася і становить 15 000 грн, що підтверджується квитанцією про оплату послуг адвоката, актом наданих послуг, які додавалися разом із позовною заявою.
З врахуванням викладеного, просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 30221 грн (тридцять тисяч двісті двадцять одна) гривень та врахувати наступні періоди, за які буде нарахована заборгованість до закінчення розгляду справи по суті. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , половину вартості понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі 61 592 грн (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві) гривень. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу в сумі 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 31.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачка, та її представник у судове засідання не з`явились, про місце і час були повідомленні належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, просить позов задовольнити. Крім цього в заяві зазначила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Згідно до частини першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й припинення дії, яка порушує право.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Враховуючи предмет спору згідно заявленого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позову, фактами та обставинами, які підлягали доведенню в справі є встановлення заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати суми визначених сторонами договору аліментів, винної поведінки цієї особи щодо такої несплати, а також розмір та період виникнення заборгованості, що зумовлює можливість обрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідні факти і обставини є предметом доказування (ст. 77 ч. 2 ЦПК України) в даній справі.

Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Іршавського районного суду від 23.03.2023 шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – розірвано, актовий запис № 04. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти в розмірі 2300 гривень щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 12 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 29-33 Т. 1).

Відповідно до долученої копії Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого виконкомом Лисичівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 06.08.2014, актовий запис № 14, донька ОСОБА_7 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 41 Т. 1).

Згідно до довідки Іршавського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 27944/24.10-30 від 18.12.2025, заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, станом на 18.12.2025, становить 80995,44 грн (а. с. 39 Т. 1).

Відповідно до розрахунку заборгованості Іршавського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № б/н/24.10-30 від 31.12.2023 за 2023 рік, залишок заборгованості станом на 01.01.2024 становить - 25480,49 грн (а. с. 153 Т.1). 

Відповідно до розрахунку заборгованості Іршавського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № б/н/24.10-30 від 31.12.2024 за 2024 рік, залишок заборгованості станом на 31.12.2024 становить - 53040,49 грн (а. с. 154 Т. 1).

Відповідно до розрахунку заборгованості Іршавського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № б/н/19.10-30 від 31.12.2025 за 2025 рік, залишок заборгованості станом на 31.12.2025 становить - 80740,49 грн (а. с. 155 Т.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості Іршавського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № б/н/19.10-30 від 25.03.2026 за 2026 рік, залишок заборгованості станом на 25.03.2026 (враховуючи березень місяць) становить - 87640,49 грн (а. с. 156 Т. 1).

Відповідно до довідки Іршавського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 7296/19.10-30 від 25.03.2026 зазначено, що державним виконавцем вживались заходи щодо стягнення коштів по заборгованості по сплаті аліментів, а також вживались заходи щодо виявлення майна боржника, повідомлено, що заборгованість згідно розрахунку на 25.03.2026 становить 87640,49 грн (а. с. 152 Т. 1),

Відповідно до статті 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Посилаючись на доказ про несплату відповідачем аліментів з січня 2023 року та стверджуючи про існування заборгованості зі сплати таких у зазначений період, при цьому, відповідачем відзиву на позовну заяву не подано та не доведено факт виконання рішення суду про стягнення аліментів та не спростовано тверджень позивачки про існування заборгованості зі сплати аліментів.

З наведеного суд дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання за рішенням суду про стягнення аліментів на дитину не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відтак, враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України та правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), починаючи з січня 2023 по 01.05.2026 розрахунок неустойки слід проводити виходячи з розміру щомісячних аліментів, починаючи з 12.01.2023, щомісячно.

Провівши математичний розрахунок заборгованості розміру одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за цей період, судом встановлено, що розмір неустойки (пені) становить 30221 грн.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, а також ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч. 3 ст. 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не наведено та доказів з даного приводу не надано.

Тому суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам дитини сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589 цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300 цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої частиною першою 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами. Розмір задоволеної судом до стягнення з відповідача пені, не перевищує розмір наявної заборгованості відповідача зі сплати аліментів, що відповідає вимогам ч.1 ст. 196 СК України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає, що Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї особливих здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.
Відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд – довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування – виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 надала копію виписок з медичної карти дитини, обстежень та медичних висновків, копії рахунків-замовлень за оплату досліджень та копії чеків на придбання ліків та інших товарів, а також підтвердження оплати додаткового навчання.
Аналізуючи надані позивачем докази, суд вважає доведеним понесені додаткові витрати, пов`язані з лікуванням та навчанням дитини в загальній сумі 123 184 грн, а саме до матеріалів справи долучено копії квитків за проїзд, копії платіжних доручень за оплату додаткових уроків, копії товарних чеків, квитанції та акту виконаних робіт лікування в стоматолога, чеку за купівлю ортопедичного взуття, копія результату огляду в офтальмолога та квитанція за оплату наданих послуг, квитанція про оплату за консультацію у онколога, копія витягів з особистого кабінету по проходженню огляду в педіатра, копії чеків за купівлю ліків, копії підтвердження оплати за харчування та групу продовженого дня, довідки зі школи іноземних мов, копія заключення обстеження дитини (а.с.42-89, 176-217 Т. 1).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення половини вартості понесених додаткових витрат на дитину також підлягає до задоволення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається, до матеріалів справи долучено платіжне доручення про сплату 15 000 грн, на рахунок ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за надання правничої допомоги, з чого слідує, що дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь Держави.

Керуючись ст.ст.180, 196 СК України, ст.ст.76, 141, 247, 258, 259, 273, 180- 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Іршавський відділ ДВС Хустського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину – задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 30221 (тридцять тисяч двісті двадцять одна) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , половину вартості, понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі 61 592 (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 витрати на професійну правову допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

- позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 );
- представник позивача: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 );
- відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 );
- третя особа: Іршавський відділ ДВС Хустського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Іршава, вул. Карпатської Січі, буд. 29)

Повний текст рішення виготовлений 29.06.2026.

Суддя Іршавського
районного суду:           О. Б. Гичка