ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2026 р. Справа№ 927/907/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гаврилюка О.М.
суддів: Майданевича А.Г. 
Суліма В.В. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025
у справі № 927/907/25 (суддя Моцьор В.В.)
за позовом: Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради 
до 1.  ОСОБА_1 
2.  ОСОБА_2  
про стягнення 134 254,27 грн

Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2025 року Комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення 134 254,27 грн заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачам на праві спільної часткової приватної власності належить нежитлове приміщення площею 525.8 кв. метри ( ОСОБА_2 - 1/3 частина, ОСОБА_1 - 2/3 в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі є співвласниками зазначеного багатоквартирного будинку та зобов`язані оплачувати управителеві надану послугу з управління у порядку, за ціною та у строки, встановлені договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2/398 від 20.02.2019. У порушення умов договору свої обов`язки відповідачі систематично не виконували, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість в сумі 134 254,27 грн за період з 01.12.2020 по 31.07.2025, чим порушено вимоги Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про житлово-комунальні послуги», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статей 319, 509, 525, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України..
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25 позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради 89 502,84 грн заборгованості.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради (код ЄДРПОУ 03357731, вул. Тролейбусна, 13, м. Чернігів, 14035) 44 751,42 грн заборгованості та 1009,33 грн судового збору. В решті позову відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідачі в порушення покладеного на них законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо оплати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком не виконали, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25 повністю.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує, що дійсно відповідачі мають у власності приміщення магазину «Стріченський» загальною площею 525,8 кв.м, розташоване у вбудовано-прибудованому приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 , яке використовується ними у власній підприємницькій діяльності, однак не отримували від позивача ні пропозиції щодо укладення договору, ні самого договору, акти виконаних робіт сторонами не складались, відповідачам не надсилались. Посилання позивача на довідку підприємства не може бути доказом направлення листів відповідачам. Отже, позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження доводів, викладених в позовній заяві.
Скаржник зауважує, що вона належить до пільгової категорії населення та є інвалідом ІІ групи з дитинства, а також спростовує факт отримання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Позивач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді Майданевич А.Г., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25 залишена без руху.
15.12.2025 від ОСОБА_1 до Північного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів ОСОБА_2 .
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25 та призначено до розгляду апеляційну скаргу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/2746/25 розглядалась протягом розумного строку.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
15.02.2019 Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради прийняте рішення № 58 «Про призначення управителя багатоквартирного будинку», за яким управителем багатоквартирних будинків в місті Чернігові призначено КП «Деснянське» ЧМР щодо 427 будинків (згідно з додатком № 2 до цього рішення), зокрема щодо багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (порядковий номер 398 за наведеним переліком); начальник управління житлово-комунального господарства ЧМР Куц Я.В. уповноважений на підписання договорів про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від імені співвласників багатоквартирних будинків згідно з додатками 1 - 5 до цього рішення (п. 2.). 
Підпунктом 3.1. п. 3. зазначеного рішення, Управлінню житлово-комунального господарства ЧМР та КП «Деснянське» ЧМР, протягом 5 календарних днів з дня прийняття цього рішення встановлено забезпечити укладення договорів про надання послуги з управління багатоквартирним будинком окремо на кожний багатоквартирний будинок згідно з додатками 1 - 5 до цього рішення.
20.02.2019 між КП «Деснянське» ЧМР (управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (співвласники), в особі начальника управління житлово-комунального господарства ЧМР Куца Я.В., укладено договір № 2/398 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, згідно з п. 1. якого управитель зобов`язався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком (послуга з управління), розташованим за адресою: АДРЕСА_1, а співвласники зобов`язались оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. 
Список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають в їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються в додатку № 1 до цього договору (що є невід`ємною його частиною).
Так, згідно з додатком № 1 до цього договору в редакції додаткової угоди № 2 від 31.01.2023, до співвласників цього будинку належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (площа нежитлового приміщення - 525,80 кв.м). 
Відповідно до п. 3. договору послуга з управління полягає в забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. 
Послуга з управління включає:
- утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги в разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. 
Послуга з управління надається відповідно до вимог до якості, згідно з додатком № 4 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.
За умовами п. 6. договору кожен із співвласників зобов`язаний, зокрема, оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та в строки, встановлені цим Договором. 
Пунктом 10 договору передбачено, що ціна послуги з управління становить згідно додатку 5 до договору гривень (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає:
- витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі згідно Додатку 5 до договору гривень, відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис витрат), що міститься у додатку 5 до договору;
- винагороду управителю в розмірі згідно Додатку 5 до договору гривень на місяць. 
Згідно з додатком № 5 (кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території) до договору, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком № АДРЕСА_1 з 01.03.2019 для власників нежитлових приміщень становить 3,6497 грн за 1 кв. метр.
Згідно з додатковою угодою № 1 від 25.05.2021 до договору, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком № АДРЕСА_1 в місті Чернігові з 01.06.2021 для власників нежитлових приміщень становить 4,4044 грн. за 1 кв.м.
На підставі додаткової угоди № 3 від 03.10.2024 до договору з 04.11.2024 року введено в дію новий кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого ціна послуги з управління багатоквартирним будинком для власників нежитлових приміщень в будинку № АДРЕСА_1 становить 5,8893 грн. за 1 кв.м.
Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.11. договору).
Внесення змін до умов цього договору здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди, якщо інше не передбачене цим договором (п. 25. Договору). 
За умовами пунктів 30, 31 цей договір набирає чинності з 01.03.2019 та укладається строком на 1 рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, він вважається продовженим на один рік. 
У разі зміни розрахункових показників з кошторису (додатку № 5 до договору), які безпосередньо впливають на розмір вартості з управління та не залежать від управителя (законодавчо встановлені розміри заробітної плати на бюджетний рік, різноманітні податки та збори, вартість послуг (наприклад, постачання електроенергії) та паливно-мастильних матеріалів), то перерахунок як в бік збільшення, так і зменшення здійснюється без скликання загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, але з письмовим повідомленням (шляхом розміщення оголошень на будинках та/або оголошень у ЗМІ) за 30 календарних днів до дати фактичної зміни вартості складових кошторису (п. 40.1. договору). 
Відповідачам на праві спільної часткової приватної власності належить нежитлове приміщення площею 525,8 кв.м ( ОСОБА_2 - 1/3 частина, ОСОБА_1 2/3 частина) в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , на підтвердження чого позивачем надано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Позивач зазначає, відповідачі є співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та зобов`язані виконувати пункт 6 Договору, а саме: оплачувати управителеві надану послугу з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором. 
На підтвердження надання послуг співвласникам будинку позивачем надано звіти про виконання кошторису витрат на управління будинку за період грудень 2020 року - липень 2025 року.
У порушення умов договору відповідачі свої зобов`язання зі своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг з управління систематично не виконували.
Відповідно до розрахунку плати та нарахування послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 на нежитлове приміщення, співвласниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Крім того, згідно з довідкою КП «Деснянське» від 21.08.2025 за №02-258 заборгованість відповідачів за період з 01.12.2020 по 31.07.2025 становить 134 254,27 грн. Претензій щодо ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком від відповідачів до КП «Деснянське» Чернігівської міської ради, як управителя багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 за період з 01.12.2020 по 31.07.2025 не надходило. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є фізичними особами-підприємцями, що засвідчується копіями виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.09.2012 та від 08.12.2016 відповідно. Вище зазначені обставини також встановленні ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.04.2025 у цивільній справі №750/2663/25, за позовом КП «Деснянське» ЧМР до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Звертаючись до суду позивач вказав, що у період з 01.12.2020 по 31.07.2025 зобов`язання зі сплати послуг з управління багатоквартирним будинком відповідачки належним чином не виконували, як наслідок, утворилась заборгованість у розмірі 134 254,27 грн, що підтверджується розрахунком плати та нарахування послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 на нежитлове приміщення, співвласниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також довідкою КП «Деснянське» від 21.08.2025 за №02-258.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Пунктом 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його в строк, установлений договором.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг врегульовані нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017.
За визначенням наведеним у п. 5 частини 1 статті 1 цього Закону житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
За статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги в разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
За частиною 1 статті 12 та частиною 1статті 18 вказаного Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.
Частиною 2 статті 10 цього Закону визначено, що вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.
Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.
Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування.
Виходячи з приписів п. 5 статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII від 14.05.2015 (набув чинності з 01.07.2015) у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створене об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийняте рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.
У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики в сфері житлово-комунального господарства, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
За приписами п. 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладений відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, в строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Також обов`язок співвласника багатоквартирного будинку щодо своєчасної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги передбачений п. 10 частини 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Відповідно до статті 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника майна. Власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.
Частиною 2 статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 15.02.2019 рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 58, КП «Деснянське» ЧМР призначене управителем для 427 багатоквартирних будинків у місті Чернігові, в тому числі щодо багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1; начальник управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради Куца Я.В. уповноважений на підписання договорів про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від імені співвласників багатоквартирних будинків згідно з додатками 1 - 5 до цього рішення, в тому числі щодо багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі вказаного рішення, КП «Деснянське» та співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1, в особі начальника управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради Куца Я.В., уклали договір № 2/398 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 20.02.2019 (набув чинності з 01.03.2019). 
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.12.2020 по 31.07.2025, на підставі договору №2/398 від 20.02.2019, позивач надав відповідачам, як співвласникам багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1, яким належить на праві власності нежитлове приміщення площею 525,8 кв.м, послуги з управління багатоквартирним будинком, вартість яких становить 134 254,27 грн (розрахована пропорційно належній їм частці за діючими тарифами в спірному періоді).
Відповідачки не заперечили щодо належності їм на праві власності вказаного нежитлового приміщення.
Обов`язок з оплати вартості житлово-комунальних послуг з утримання багатоквартирного будинку співвласника цього будинку не ставиться в залежність від факту використання належного йому майна.
За умовами п. 11. договору плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Колегія суддів вказує, що умовами договору № 2/186 від 20.02.2019 сторони не погоджували складання в двосторонньому порядку, з кожним з співвласників окремо, актів приймання - передачі наданих послуг.
За висновком суду, обов`язок відповідачки оплатити вартість отриманої послуги виникає в силу закону (частина 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 10 частини 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку») та не залежить від факту виставлення позивачем - виконавцем такої послуги рахунку-фактури на оплату споживачем вартості наданої послуги.
Кожен із споживачів має право на одержання від управителя інформації про ціну послуги з управління, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни, норми споживання та порядок її надання, а також про її споживчі властивості (п. 5 договору № 2/186 від 20.02.2019).
Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, водночас відсутність рахунку-фактури не звільняє замовника від обов`язку з оплати отриманої послуги.
Відповідачі порушили свої зобов`язання, за отримані послуги в спірному періоді в сумі 134 254,27 грн своєчасно не розрахувались.
У матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що послуги надані відповідачці Управителем у спірному періоді не в повному обсязі або неналежної якості. Сторонами не складались в двосторонньому порядку акти-претензії із зауваженнями до отриманих послуг як це передбачено статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відтак заперечення відповідачки в цій частині судом залишені поза увагою.
Колегія суддів вказує, що невизнання відповідачами наявного боргу не спростовує факт надання позивачем послуг у спірному періоді та відповідно обов`язку відповідачів провести розрахунок.
На момент ухвалення судового рішення за відповідачами обліковується заборгованість у сумі 134 254,27 грн з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, отриманих за спірним договором. Відповідачі належних доказів оплати наявного боргу до суду не надали.
Стосовно солідарного стягнення заборгованості з відповідачів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову позивачу у цій частині, з огляду на таке.
Статтею 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Тлумачення статей 540 та 541 ЦК України дає підстави для висновку, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникають часткові зобов`язання. Тому стягувач у частковому зобов`язанні має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок у рівній частці. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.
У пункті 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 638/18231/15-ц зазначено, що солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства (див. наприклад постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 12.09.2018 у справі № 569/96/17, від 23.01.2019 у справі № 712/21651/12).
Як вбачається із матеріалів справи, згідно з п. 136 додатку № 1 до цього договору в редакції додаткової угоди № 2 від 31.01.2023, до співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (площа нежитлового приміщення - 525,8 кв.м). 
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлове приміщення площею 525,8 кв.м в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 належить відповідачам на праві спільної часткової приватної власності в наступних частинах: ОСОБА_2 - 1/3 частина, ОСОБА_1 - 2/3 частини.
Таким чином, оскільки на підставі договору №2/398 від 20.02.2019 виникло зобов`язання із множинністю осіб, у договорі №2/398 від 20.02.2019 відсутня вказівка на пункт, який встановлює виникнення солідарного зобов`язання, то таке зобов`язання є частковим і кожний із боржників повинен виконати обов`язок у своїй частці.
Враховуючи вищевикладене, з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком в розмірі 134 254,27 грн пропорційно розміру їх частин приватної власності на нежитлове приміщення площею 525,8 кв.м, а саме: з ОСОБА_1 - 89 502,84 грн; з ОСОБА_2 - 44 751,42 грн.
Стосовно заяви відповідачів про застосування строків позовної давності суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
За змістом ст. 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.
Виходячи з приписів ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 строк дії карантину продовжено до 30.06.2023.
Згідно із Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 12 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
У п. 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.
Враховуючи норми права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, п. 12 Перехідних і прикінцевих положень Цивільного кодексу України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, підлягає застосуванню з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, термін якого неодноразово продовжено відповідними указами Президента України.
Відповідно до п. 19 Перехідних і прикінцевих положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні строки, визначені, зокрема, статтями 257-259 Цивільного кодексу України продовжуються на строк його дії.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX, що набрав чинності 04.09.2025, скасовано зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, шляхом виключення п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
Отже, з огляду на зазначене, строк позовної давності при пред`явленні позову до відповідачів про стягнення заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.12.2020 по 31.07.2025 припав на період дії карантину та воєнного стану в України, такий строк підлягав продовженню та зупиненню до набрання чинності 04.09.2025 Законом України № 4434-IX.
З урахуванням вищевикладеного доводи відповідача про пропуск позовної давності на звернення з даним позовом до суду спростовуються наведеним вище. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з огляду на надання позивачем більш вірогідних доказів, ніж наданих відповідачем, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25, відсутні.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25 слід залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є інвалідом II групи з дитинства, тому звільнена від сплати судового збору.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 129 ГПК України, зокрема, згідно із ч. 2, 3 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору; якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.11.2025 у справі № 927/907/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №927/907/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк 

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім