12.05.2026  Справа № 363/3754/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
судді          Олійник С.В.,
за участі секретаря        Захарової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,

встановив:

02.07.2025 року позивач звернувся до Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), до ОСОБА_2 із заявою про зняття арешту з частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 19.11.2003 року. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у провадженні Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження АСП № 22596563 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2090 від 13.10.2010 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 15 520 грн 65 коп.
У межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на належне ОСОБА_3 майно, а саме на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно належало ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голубом Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 6577. Під час виконання виконавчого провадження зазначене майно було виставлено на прилюдні торги, однак реалізувати його не вдалося. У подальшому майно пропонувалося стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості, проте останній не виявив бажання залишити його за собою. Незважаючи на фактичне завершення виконавчих дій, арешт з майна боржника у межах виконавчого провадження АСП № 22596563 знятий не був. На даний час зазначене виконавче провадження передане до архіву. Відповідно до свідоцтва про смерть від 19.09.2023 року, боржник у виконавчому провадженні — ОСОБА_3 — помер. У січні 2024 року ОСОБА_1 , яка є донькою померлого ОСОБА_3 та спадкоємицею його майна, звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріус повідомив її про наявність арешту на спадкове майно, що унеможливлює належне оформлення спадкових прав. Крім того, зі слів сторонніх осіб позивачу стало відомо, що стягувач у виконавчому провадженні АСП № 22596563 ОСОБА_2 також помер. Станом на теперішній час будь-які майнові претензії з боку стягувача або його можливих спадкоємців до позивача відсутні. Позивач не має жодної заборгованості ні перед ОСОБА_2 , ні перед його спадкоємцями. Таким чином, наявність протягом тривалого часу арешту на майно боржника за відсутності відкритого виконавчого провадження та будь-яких майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Процесуальні дії у справі.
15.07.2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області матеріали цивільної справи було залишено без руху та надано позивачу строк тривалістю 10 днів для усунення недоліків, а саме: шляхом подання уточненої позовної заяви, у якій належним чином викласти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, із визначенням процесуального статусу осіб у справі; визначити зміст позовних вимог щодо відповідача; а також зазначити докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про зняття арешту з майна, або вказати на неможливість їх отримання для вирішення у подальшому питання про їх витребування відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України.
08.08.2025 року від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків разом з уточненою редакцією позовної заяви, у якій також було заявлено клопотання про витребування доказів.
23.09.2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області було відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.
25.10.2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Судом витребувано:у нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори (Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, пл. Шевченка, буд. 1)— інформацію щодо наявності спадкової справи та осіб, які подали заяву про прийняття спадщини (або вже прийняли спадщину) після смерті ОСОБА_2 , а у разі наявності копію спадкової справи; у Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 2) копії матеріалів виконавчого провадження № АСП 22596563 за виконавчим листом № 2-2090 від 13.10.2010 року, виданим на виконання рішення Вишгородського районного суду, де стягувачем є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;у Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 6-А) копію актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
04.12.2025 року на адресу суду від Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області надійшло повідомлення про неможливість надати копії матеріалів виконавчого провадження № 22596563 у зв`язку з тим, що справа є архівною та була знищена у 2016 році.
09.12.2025 року на адресу суду від Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області надійшли витребувані матеріали.
10.02.2026 року на адресу суду від позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі, а також заява про ознайомлення з матеріалами справи.
10.02.2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області повторно задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори (Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, пл. Шевченка, буд. 1) інформацію щодо наявності спадкової справи та осіб, які подали заяву про прийняття спадщини (або вже прийняли спадщину) після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
30.03.2026 року на адресу суду від Вишгородської державної нотаріальної контори надійшло повідомлення про те, що згідно з інформацією з книг обліково-довідкового характеру спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , Вишгородською державною нотаріальною конторою не заводилася.
30.03.2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
12.05.2026 року ухвалою суду провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зняття арешту з майна закрито з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Позиції учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, позивач надала суду заяву про розгляд справ за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. 30.03.2026 року на адресу суду від позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі.17.04.2026 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 19.11.2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 придбали у рівних частках квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.08.1988 року.
Згідно з паспортом громадянина України № НОМЕР_2 прізвище позивача — « ОСОБА_8 ».
01.09.2023 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також усе те, що належатиме йому на день смерті та на що він матиме право за законом, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у віці 59 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 19.09.2023 року.
04.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_3 на все спадкове майно, що залишилося після його смерті. На підставі зазначеної заяви до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 71812046, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 75330176 від 04.01.2024 року.
Згідно з Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження у межах ВП № 22596563 Вишгородським відділом державної виконавчої служби Київської області накладено обтяження на все майно, що належить ОСОБА_3 на праві власності. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого документа про стягнення на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 20 643 грн 05 коп. відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області № 2-2090 від 13.10.2010 року.
12.06.2024 року Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області надав ОСОБА_1 відповідь на її заяву від 29.05.2024 року про звільнення майна ОСОБА_3 з-під арешту. У вказаному повідомленні зазначено, що на виконанні у Вишгородському РВДВС перебувало виконавче провадження АСВП № 22596563 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2090 від 13.10.2010 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 15 520 грн 65 коп.
У межах виконання зазначеного виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника, а саме: частку квартири, що належала ОСОБА_3 . Вказане майно виставлялося на прилюдні торги, однак реалізоване не було. У подальшому майно пропонувалося стягувачу у рахунок погашення заборгованості, проте останній не виявив бажання залишити його за собою. 31.08.2012 року виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання, при цьому арешт з майна не знімався. Виконавче провадження № 22596563 передано до архіву, а тому, на думку державного виконавця, підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні.
22.05.2025 року Димерська селищна рада надала відповідь на адвокатський запит від 13.05.2025 року щодо неможливості надання інформації про коло спадкоємців ОСОБА_2 , оскільки такі відомості зберігаються у нотаріуса.
27.05.2025 року приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. надав відповідь на адвокатський запит від 21.05.2025 року, у якій зазначив про неможливість надання інформації щодо спадкоємців ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що адвокат не є особою, якій може бути надана інформація, що містить нотаріальну таємницю.
Згідно з актовим записом про смерть № 67 від 02.12.2013 року, складеним Виконавчим комітетом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 76 років.
Застосовані норми права.
Згідно положень статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зазначені принципи сформулювало і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до положень частин першої та другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власниками права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом.
У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Статтями 316-320, 321, 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 15.05.2013 року в справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Пунктом 9 постанови №5 від 03 червня 2016р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.
Мотиви і висновки суду.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи виключно за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи за участю тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено відповідні обставини, якщо інше не передбачено законом.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, які хоча прямо й не передбачені законом, однак за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори, інші правочини та юридичні факти.
Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує їх захист у спосіб, визначений законом.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що арешт майна у виконавчому провадженні є виключно тимчасовим заходом забезпечення виконання судового рішення та не може існувати без наявності чинного виконавчого провадження або неврегульованих майнових вимог стягувача. Право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає можливість особи вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном без необґрунтованого втручання держави.
Судом встановлено, що виконавче провадження № 22596563 було завершене ще у 2012 році шляхом повернення виконавчого документа стягувачу без виконання. Матеріали виконавчого провадження знищені як архівні, стягувач ОСОБА_2 помер у 2013 році, а спадкова справа після його смерті не заводилася. Будь-яких доказів наявності невиконаних майнових вимог або відкритого виконавчого провадження суду не надано.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17 (провадження № К/9901/20268/18) зазначено, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа є завершальною стадією виконавчого провадження, після якої жодні виконавчі дії не здійснюються.
Крім того, у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 2-356/12, від 03.11.2021 року у справі № 161/14034/20, від 22.12.2021 року у справі № 645/6694/15-ц, від 26.01.2022 року у справі № 127/1541/14-ц, від 18.01.2023 року у справі № 127/1547/14-ц, від 09.01.2023 року у справі № 2-3600/09 та від 28.08.2024 року у справі № 947/36027/21 викладено правовий висновок про те, що тривале існування не скасованого арешту на майно за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують, що частка квартири належала ОСОБА_3 на праві приватної власності, а після його смерті позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою. Водночас оформлення спадкових прав стало неможливим у зв`язку з наявністю арешту, накладеного у межах виконавчого провадження № 22596563.
Оскільки на час розгляду справи будь-які відомості про наявність невиконаних майнових вимог до спадкодавця відсутні, виконавче провадження завершене, а арешт фактично перешкоджає позивачу реалізувати право на оформлення та розпорядження спадковим майном, суд дійшов висновку, що подальше перебування майна під арештом є безпідставним, порушує право позивача на мирне володіння майном та створює необґрунтовані перешкоди у здійсненні права власності.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги про зняття арешту з майна обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна задовольнити.
Зняти арешт з частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 19.11.2003 року, накладений на підставі постанови Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.12.2010 року у виконавчому провадженні № 22596563 (виконавчий лист № 2-2090 від 13.10.2010 року), номер обтяження 10653970, дата та час реєстрації: 23.12.2010 року о 15:59:48, підстава виникнення обтяження — постанова Вишгородського відділу ДВС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № 22596563 про арешт майна від 23.12.2010 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ЄДРПОУ: 34961544, адреса: 07300, м. Вишгород, вул. Межигірського Спасу, 6.

Суддя С.В. Олійник