Справа №295/18088/25
Категорія 38
2/295/199/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №101226531 від 11.02.2023 у розмірі 12087,00 грн, яка складається з боргу: за тілом кредиту – 2700,00 грн, за процентами – 8817,00 грн, комісія за видачу кредиту – 570,00 грн, а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, 11.02.2023 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» Дмитренко І.О. подав заявку на отримання кредиту №101226531. Відповідачу було направлено електронне повідомлення (SMS) і одноразовий ідентифікатор, при введенні якого він підтвердив прийняття умов кредитного договору. Таким чином, ОСОБА_1 в електронному вигляді уклав договір про споживчий кредит №101226531 від 11.02.2023 та на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності та сплати відсотків за користування кредитними коштами.
27.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення права вимоги №102-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі, за кредитним договором №101226531 від 11.02.2023, боржником за яким є ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи наявність права вимоги до відповідача, позивач посилається на положення ст. 512, 514 ЦК України, вказує, що на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги позивач набув права кредитора у зобов`язаннях, а відтак і права вимоги до боржника.
Позивач посилається на те, що відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредитні кошти в установлений графіком строк не повернув, станом на 11.12.2025 має заборгованість за кредитним договором у сумі 12087,00 грн, яку просить стягнути на свою користь.

ІІ. Процедура та позиції сторін
Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2026 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін; витребувано з АТ КБ «Приватбанк» інформацію про надходження на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 3000,00 грн за період з 11.02.2023 по 16.02.2023.
11.02.2026 з АТ КБ «ПриватБанк»надійшов лист про неможливість виконання ухвали суду від 14.01.2026 в частині витребування доказів у зв`язку з тим, що не вбачається за можливе ідентифікувати особу, стосовно якої надійшов запит, просили надати уточнену інформацію стосовно ОСОБА_1 
13.02.2026 до банку був направлений лист з уточненою інформацією стосовно ОСОБА_1 .
На неодноразові нагадування суду про виконання вимог ухвали суду про витребуваннядоказів відповідь не надходила, у зв`язку з чим 27.05.2026 судом була постановлена ухвала, згідно з якою повтороно витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, чи емітована платіжна банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,вказати повний номер її реквізитів, виписку про зарахування на вказану карту грошових коштів за період з 11.02.2023 по 16.02.2023.
16.06.2026 з АТ «ПриватБанк» надійшла інформація, яку витребовував суд (а. с. 75-76).
Копія ухвали про відкриття провадження у справі неодноразово направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання (а. с. 39), та за адресою, зазначеною ним у кредитному договорі, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», а відтак на підставі п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, що копію процесуального рішення отримав (а.с. 47-49,56).
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Заяви по суті справи до суду також не надходили.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно з ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За правилами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що 11.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 на сайті https://miloan.ua/ в електронному вигляді був укладений договір про споживчий кредит №101226531 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором (а. с. 6-11). 
Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. 
Згідно з пунктом 1.2 договору сума кредиту 3000,00 грн, строк, на який він надається, - 105 днів з 11.02.2023 з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.05.2023 (пункти 1.3, 1.4 кредитного договору), з процентною ставкою за користування кредитом 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду, та 3% в день - за стандартною процентною ставкою (п. 1.5.2 - 1.5.3 Договору).
У пункті 1.5.1 договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 570,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Відповідно до п. 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах визначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, у термін (дату), вказаний в п. 1.4. 
У пункті 2.2.2. договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.
За змістом пунктів 6.1, 7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту. 
На виконання умов договору 11.02.2023 відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 3000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку ОСОБА_1 MASTERCARD НОМЕР_1 , що підтверджується змістом платіжного доручення №59197229 та змістом відповіді з АТ КБ «ПриватБанк» (на звороті а. с. 14, 75-76).
З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі, який визначений договором. 

27.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до відповідача у сумі 12087,00 грн, що підтверджується змістом самого договору, додаткової угоди №1 від 04.02.2025 та Витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 10.09.2025 (на звороті а. с. 16-26).
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, на підставі ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №101226531 від 11.02.2023. 

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Встановивши, що відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти, судом не встановлено, що він належним чином виконав свої зобов`язання з їх повернення у повному обсязі та сплатив інші платежі за договором, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно з розрахунками заборгованості, наданими ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ОСОБА_1 має борг за кредитним договором у сумі 12087,00 грн, з яких за тілом кредиту - 2700,00 грн; за відсотками – 8817,00 грн, які нараховані за період з 12.02.2023 по 11.06.2023; комісія за надання кредиту – 570,00 грн (а. с. 15-16).
Суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 2700,00 грн, оскільки у матеріалах справи відсутні докази його повернення відповідачем.

Також суд визнає правомірними вимоги позивача про стягнення комісії за надання кредиту з огляду на таке.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію.
За умовами договору, що підтверджується і змістом розрахунку заборгованості, відповідачу одноразово при наданні кредиту нарахована комісія в розмірі 19% від суми кредиту, що становить 570,00 грн (п. 1.5.1 договору).
З огляду на те, що умовами договору передбачена комісія за надання кредиту, що цілком відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає її нарахування правомірним, і вона підлягає стягненню з відповідача.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами.
Звертаючись з позовом, позивач просить стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 8817,00 грн, які нараховані за період з 12.02.2023 по 11.06.2023 (а. с. 15-16). 
Суд не погоджується з вимогами позивача в цій частині, оскільки нарахування таких відсотків суперечить умовам укладеного між сторонами договору та нормам матеріального права.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року по справі №202/4494/16-ц, від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц, від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц, від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, тобто судова практика є сталою, змін не зазнавала, яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За умовами кредитного договору №101226531 від 11.02.2023 сторонами погоджено загальну суму кредитних коштів – 3000,00 грн, кредит надається строком на 105 днів, дата повернення кредитних коштів – 27.05.2023 (п. 1.3). Також умовами договору передбачена можливість пролонгації строку кредитування. 
За умовами укладеного кредитного договору передбачена можливість пролонгації (п. 2.3), згідно з якими позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження /поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). У цьому ж пункті визначено, що пільговий період може бути продовжений/поновлений або строк кредитування збільшений на різні періоди, залежно від рішення, яке прийме кредитодавець - 3, 7 чи 15 днів. 
Водночас, позивачем до позовної заяви не долучені докази, що первісним кредитором строк кредитування був продовжений більше, ніж на 105 днів, також позивачем не доведено, що відбулась пролонгація відповідно до п. 2.3.1 договору та на яких саме умовах вона здійснена.
Нарахування відсотків поза межами строку кредитування не відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а відтак є неправомірним. 
При цьому суд звертає увагу, що позивачем не доведена правомірність нарахування відсотків поза межами строку кредитування за період з 28.05.2023 по 11.06.2023, тобто поза межами строку кредитування.

Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання грошового зобов`язання, що призвело до порушення майнових прав позивача, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково з підстав, наведених вище по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 10872,00 грн, з яких заборгованість за кредитом – 2700,00 грн; проценти – 7602,00 грн, які нараховані у межах строку кредитування за період з 11.02.2023 по 27.05.2023, комісія – 570,00 грн.
У задоволенні вимог про стягнення відсотків, які нараховані з 28.05.2023 по 11.06.2023 в розмірі 1215,00 грн суд відмовляє за безпідставністю.

ІV. Розподіл судових витрат 
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
 
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2180,20 грн (2422,40 грн х 90% від задоволених вимог).
 
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 8000,00 грн підтверджено змістом договору №0107 про надання правової допомоги від 01.07.2025, детальним описом виконаних робіт від 11.12.2025, які складаються з усної консультації клієнта 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год., погодження правової позиції клієнта 30 хв., складання позовної заяви 3 год. 30 хв.; актом №Д/10474 від 11.12.2025 на підтвердження надання правничої (правової) допомоги (а. с. 27, 29-30). 
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
В постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанова від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80, від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанови Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а, від 18.03.2021 у справі № 520/4012/19, від 23.04.2021 у справі № 521/15516/19, від 14.06.2021 у справі № 826/13244/16).
Враховуючи категорію і складність цієї справи, яка за характером спірних правовідносин є малозначною, розглянута у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, розмір заявлених до стягнення вимог, те, що позовні вимоги задоволені частково, беручи до уваги обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, яка складається фактично з підготовки позовної заяви та направлення її до суду, з огляду на зміст позовної заяви, яку складав адвокат, яка є типовою, значною мірою містить лише загальні формулювання і посилання на правові норми, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності наданих адвокатських послуг, суд вважає не підтвердженим необхідність складання позовної заяви протягом 3 год. 30 хв., а також те, що ознайомлення з матеріалами кредитної справи потребувало 2 год., а відтак суд робить висновок, що заявлені до стягнення витрати на надання правничої допомоги підлягають зменшенню, судом не встановлена їх доцільність у такому розмірі, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача витрати з надання правничої допомоги у сумі 4000,00 грн.
Керуючись ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268, 274, 277, 278, 280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовну заяву задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором №101226531 про надання споживчого кредиту від 11.02.2023, яка становить 10872,00 грн, з яких заборгованість за кредитом – 2700,00 грн; проценти – 7602,00 грн, які нараховані у межах строку кредитування за період з 11.02.2023 по 27.05.2023, комісія - 570,00 грн,а також стягнути судовий збір у розмірі 2180,20 грн та витрати за надання правничої допомоги у сумі 4000,00 грн. 
В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28; код ЄДРПОУ: 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Стрілецька