справа № 278/1082/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 до Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, 

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
ОСОБА_1 звернулася до Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області із позовом в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 2,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі у реформованому КСП «Глибочицьке» Глибочицької сільської ради Житомирського району в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_5 , а також визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) розміром 2,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі у реформованому КСП «Глибочицьке» Глибочицької сільської ради Житомирського району в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 спадкоємцем якого був його син ОСОБА_5 .
У обґрунтування позову ОСОБА_1 повідомила, що у травні 2025 року помер її батько – ОСОБА_5 . Водночас, останній за життя набув у спадок від своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дві земельні частки (паї) розміром 2,62 га в умовних кадастрових гектарах кожна без визначення цієї частки в натурі у реформованому КСП «Глибочицьке» Глибочицької сільської ради Житомирського району. Однак, за життя ОСОБА_5 не встиг оформити свої спадкові права на вказане майно.
Згодом, з метою реалізації своїх спадкових прав щодо майна померлого ОСОБА_5 позивачка звернулася із відповідною заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтв про право власності на вищевказані земельні ділянки (паї) їй було відмовлено через відсутність у заявниці правовстановлюючих документів на зазначене майно.
Ураховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду із цим позовом.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року в цій справі відкрито загальне позовне провадження.
23 квітня 2026 року відповідною ухвалою суду підготовчий розгляд справи завершений і вона призначена до судового розгляду по суті.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Разом із тим, представник позивачки адвокат Савіцька А.О. скерувала на адресу суду заяву в якій підтримала позов ОСОБА_1 із підстав, викладених у ньому. Відповідачка ОСОБА_2 теж скерувала до суду заяву в якій просила здійснювати судовий розгляд справи без її участі й не заперечувала проти задоволення позову. Причини неявки представника відповідача Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області суду невідомі. Окрім цього, останній не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву й будь-яким іншим чином не висловив свого ставлення щодо заявлених вимог.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
є
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
17 липня 1958 року народився ОСОБА_5 батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 21).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6 батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 17).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років в селі Березина Житомирського району Житомирської області померла ОСОБА_3 (а.с. 23).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 роки в селі Березина Житомирського району Житомирської області помер ОСОБА_4 (а.с. 22).
17 жовтня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладений шлюб після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с. 18).
22 березня 2014 року шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розірваний (а.с. 19).
14 листопада 2014 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 укладений шлюб після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 » (а.с. 20).
Відповідно до довідок № 656 від 27 серпня 2024 року та № 785 від 18 вересня 2023 року, що видані виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, згідно зі списком членів КСП «Глибочицьке», затвердженого рішенням зборів уповноважених членів КСП «Глибочицьке» від 24 лютого 1997 року № 1 на ім`я ОСОБА_3 видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0229864, а на ім`я ОСОБА_4 видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0229863. Ділянки за вказаними сертифікатами були розміром 2,62 умовних кадастрових гектарів і видача цих сертифікатів провадилася на підставі розпорядження № 170 від 19 червня 1997 року Житомирської районної державної адміністрації (а.с. 25-26).
12 березня 2025 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 укладений договір про поділ спадщини згідно з яким ОСОБА_5 перейшло право на дві земельні частки (паї) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Глибочицьке» розміром 2,62 га в умовних кадастрових гектарах кожна без визначення цієї частки в натурі. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н.В. й зареєстровано в реєстрі за № 546 (а.с. 24).
Того ж дня зазначеним приватним нотаріусом відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 , який був спадкоємцем ОСОБА_3 та прийняв спадщину, на дві земельні частки (паї) розміром 2,62 га в умовних кадастрових гектарах кожна без визначення цієї частки в натурі у реформованому КСП «Глибочицьке» Глибочицької сільської ради Житомирського району через відсутність у нього оригіналів правовстановлюючих документів на це майно (а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 66 років в селі Березина Житомирського району Житомирської області помер ОСОБА_5 (а.с. 16).
08 серпня 2025 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н.В. видана довідка № 947/02-14 згідно з якою ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дружина померлого ОСОБА_2 від спадщини відмовилася на користь ОСОБА_1 . Інформація про інших спадкоємців у матеріалах справи відсутня (а.с. 11). 
02 грудня 2025 року постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н.В. № 1391/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 на дві земельні частки (паї) розміром 2,62 га в умовних кадастрових гектарах кожна без визначення цієї частки в натурі у реформованому КСП «Глибочицьке» Глибочицької сільської ради Житомирського району через відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на це майно (а.с. 10).
Того ж дня вказаним приватним нотаріусом Меркуловій К.Б. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , а саме на 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Це свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 2761 (а.с. 12).
14 січня 2026 року ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 278/2420/25 за позовом ОСОБА_5 до Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_12 про визнання права на земельну частку в порядку спадкування закрито провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України через смерть ОСОБА_5 (а.с. 30).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Частина 1 статті 58 Конституції визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).
Частиною дев`ятою статті 5 Земельного кодексу України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
За таких обставин, згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 9 квітня 2024 року в справі № 175/2209/19 та від 1 лютого 2023 року у справі № 289/624/21.
Відповідно до ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.
Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 6 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року №19-3767/0/8-08, при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до пункту 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі - СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - САТ), у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними. 
У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
У постанові від 14 квітня 2021 року в справі №278/2221/19 Верховний Суд виснував, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 14 листопада 2023 року по справі № 759/19779/18 у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову із огляду на наступне.
Як встановлено у ході судового розгляду справи, позивачка є спадкоємицею померлоого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 . Разом з тим, останній в порядку спадкування за законом після своїх батьків набув право на дві земельні частки (паї) розміром 2,62 га в умовних кадастрових гектарах кожна без визначення цієї частки в натурі у реформованому КСП «Глибочицьке» Глибочицької сільської ради Житомирського району, але за життя не встиг оформити своїх спадкових прав на це майно.
Водночас, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, а тому в силу закону остання має право на усе майно померлого, право на яке належало останньому станом на день його смерті, а отже і на раніше указані земельні ділянки.
Відтак, ураховуючи вищевказані фактичні обставини справи суд переконаний, що цей позов підлягає до задоволення, оскільки відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно не повинно бути перешкодою для спадкоємця у реалізації гарантованих йому законом спадкових прав.
Водночас, щодо вимог заявлених до ОСОБА_2 суд вказує на те, що в силу правової позиції Верховного Суду від 14 листопада 2023 року по справі № 759/19779/18 належним відповідачем у такій категорії справ виступає спадкоємець, який прийняв спадщину. Однак, із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 не приймала спадщину після ОСОБА_5 й відмовилася від неї на користь позивачки. Відтак, в частині вимог до ОСОБА_13 суд вимушений відмовити, оскільки вона не є належним відповідачем у цій справі.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
У порядку ст. 141 ЦПК України із Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь позивачки підлягають до стягнення понесені останньою та документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї справи, що складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 665,60 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов до Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , код платника податків НОМЕР_1 ) право власності на земельну частку (пай) розміром 2,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі у реформованому КСП «Глибочицьке» Глибочицької сільської ради Житомирського району в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_4 , який прийняв спадщину і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , код платника податків НОМЕР_1 ) право власності на земельну частку (пай) розміром 2,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі у реформованому КСП «Глибочицьке» Глибочицької сільської ради Житомирського району в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 спадкоємцем якого був його син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.
У задоволенні вимог до ОСОБА_2 відмовити.
Стягнути з Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області (вул. Михайла Грушевського, 2, с. Глибочиця, Житомирський район, Житомирська область) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 03 червня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький