ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/11436/26
категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить:
- визнати протиправною постанову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Катерини Пономарьової від 18.03.2026 ВП №80272705 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.;
- скасувати постанову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Катерини Пономарьової від 18.03.2026 ВП №80272705 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області отримано постанову про накладання штрафу від 18.03.2026 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Катериною Понамарьовою при примусовому виконанні виконавчого листа № 240/523/24 від 14.03.2025, виданого Житомирським окружним адміністративним судом, ідентифікатор для доступу 6Е5ГБ269Б735. Підставою винесення постанови про накладення штрафу слугували наступні обставини, а саме: не виконання рішення суду. Позивач вважає, що постанова в.о. начальника відділу примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Катериною Понамарьовою 18.03.2026 винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою суду від 30.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву, поданому до суду, Відповідач зазначив, що у виконавчому провадженні №80272705 перебуває виконавчий лист №240/523/24 від 14.03.2025 року. 19.02.2026 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Через невиконання рішення суду державним виконавцем 02.03.2026 року винесено вимогу. Відповідач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не виконує рішення в повному обсязі, оскільки не застосовує щорічну зміну розміру десяти мінімальних пенсій за віком на відповідний рік. Зміна способу виконання постановою від 03.12.2025 не перешкоджає щомісячному перерахунку з урахуванням актуального розміру мінімальної пенсії. Станом на 18.03.2026 інформація про повне виконання відсутня, тому постанова про накладення штрафу 5100,00 грн є законною та винесеною відповідно до статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі №240/523/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 за період з 13.09.2023 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну пенсію у розмірі не менше десяти мінімальних пенсій за віком.
14.03.2025 Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист за рішенням у справі № 240/523/24.

19.02.2026 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 80272705.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 13.09.2023, нарахувало доплату за період з 13.09.2023 по 30.04.2025 у розмірі 263 705,86 грн та включило суму до реєстру.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 року змінено спосіб виконання рішення Житомирського окружного адміністративного від 17.09.2024 у справі № 240/523/24 із :
"Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 за період з 13.09.2023 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну пенсію у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком"
на "Стягнути Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 нараховані за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі №240/523/24 виплати по пенсійній заборгованості за період з 13.09.2023 по 30.04.2025 у розмірі 263 705,86 грн." 
02.03.2026 державним виконавцем направлено вимогу про виконання рішення. Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало відповіді з інформацією про вжиті заходи.
18.03.2026 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Катерина Пономарьова винесла постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. Вважаючи постанову в.о. начальника відділу протиправною, Позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
За правилами статті 26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина 6 статті 26 Закону № 1404-VIII).
В силу пунктів 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом. 
У відповідності до частин 1 та 2 статті 63 Закону № 1404-VIIІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIIІ передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з наведених норм, правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Водночас, така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.
Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону № 1404-VIII.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 у справі № 560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин - наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

Перевіряючи наявність підстав для прийняття Відповідачем оскаржуваної постанови від 18.03.2026 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 80272705 на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі № 240/523/24, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
Отже, боржник зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань, вказаних в його резолютивній частині та враховувати при цьому висновки суду, зазначені в його мотивувальній частині, оскільки саме вона містить усі обставини справи та мотиви, з яких суд виходив при прийнятті рішення, і положення закону, яким він керувався з огляду на об`єкт порушеного права.
Позивач стверджує, що він виконав рішення суду в частині нарахування коштів, проте фактична виплата не здійснюється у повному обсязі через зміну способу виконання рішення та відсутність фінансування за програмою погашення заборгованості за судовими рішеннями.

Суд критично оцінює аргументи Позивача щодо того, що зміна способу виконання рішення судом апеляційної інстанції нібито звільняє його від обов`язку здійснювати поточні виплати у розмірі, визначеному початковим рішенням. Зміна способу виконання з "зобов`язання вчинити дії" на "стягнення коштів" стосується лише механізму отримання особою вже нарахованої, але не виплаченої заборгованості за минулий період. Це не скасовує матеріально-правового обов`язку пенсійного органу нараховувати та виплачувати пенсію у встановленому судом розмірі (10 мінімальних пенсій за віком) на майбутні періоди. Більше того, зміна способу виконання покликана спростити процес отримання коштів стягувачем, а не створити для боржника можливість для подальшого ухилення від виконання суті судового рішення.

Встановлено та визнається Позивачем, що він, попри наявність судового рішення, проводить ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.01.2026 з урахуванням проведеної індексації на виконання постанов Кабінету Міністрів України, загальний розмір пенсії становить 11 389,89 грн.
Як зазначалося вище, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі №240/523/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 за період з 13.09.2023 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну пенсію у розмірі не менше десяти мінімальних пенсій за віком.
Вказане свідчить, що розмір присудженої пенсії є змінним та залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого законом про Державний бюджет на кожен відповідний рік.

Частиною 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. 
Так, статтею 7 Закону України від 03.12.2025 № 4695-IX "Про Державний бюджет України на 2026 рік" встановлено з 01.01.2026 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на рівні 2595 гривень.
Тобто мінімальний розмір пенсії ОСОБА_1 мав би становити 2 595 * 10 = 25 950,00 грн, однак пенсія виплачується в розмірі 11 389,89 грн.

Наведені обставини справи свідчать про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення суду у справі № 240/523/24 в повному обсязі, оскільки розмір пенсії з 01.01.2026 не відповідає актуальній величині мінімальної пенсії за віком, встановленій Законом України "Про Державний бюджет України на 2026 рік".
На момент винесення спірної постанови про накладення штрафу до органу виконавчої служби не були надані докази того, що рішення виконане належним чином. 
Враховуючи підтверджений в ході судового розгляду факт неврахування з 01.01.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області зміни розміру мінімальної пенсії за віком на 2026 рік, суд вважає, що державним виконавцем був зроблений обґрунтований висновок про неналежне виконання боржником судового рішення без поважних на те причин.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Катерини Пономарьової від 18.03.2026 ВП №80272705 про накладення штрафу є законною, обґрунтованою та прийнятою у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Позивач не спростував факт невиконання рішення суду та не довів наявність поважних причин, які б перешкоджали йому вчинити необхідні дії.
У зв`язку наведеним у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська область, 10003, ЄДРПОУ 13559341) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (майдан Соборний, 1, м. Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10014, ЄДРПОУ 45798761) відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.Ф. Нагірняк

05.06.26