Єдиний унікальний номер 341/710/26 
Номер провадження 2/341/707/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Васильцової Г.А.
секретарі – Габлей А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Грибанова Дениса В`ячеславовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 220233 в розмірі 13 289,60 грн, з яких: 8 195,60 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 444,00 грн – сума заборгованості по відсоткам, 1 650,00 грн - сума заборгованості за штрафом, а також понесені судові витрати.
Позов обґрунтований тим, що 14 вересня 2024 року між ТОВ «Нова Пей» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання коштів у кредит № 220233, шляхом приєднання до умов та правил Публічного договору про споживчий кредит. 12 листопада 2025 року між ТОВ «Нова Пей» та ТОВ «Фінансова Компанія» Європейська агенція з повернення боргів» (далі- ТОВ «ФК ЄАПБ») укладено договір факторингу № 12112025, за яким, ТОВ «Нова Пей» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Нова Пей» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12.11.2025 року до договору факторингу № 12112025 від 12.11.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 289,60 грн, з яких: 8 195,60 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 444,00 грн – сума заборгованості по відсоткам, 1 650,00 грн - сума заборгованості за штрафом. У зв`язку із тим, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач вимушений звернутися до суду з вище вказаним позовом.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Крім того, вирішено здійснювати розгляд справи у змішаній формі.
Інших заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяви просить розглянути справу за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду, згідно якого ОСОБА_1 отримав судову повістку. Відповідач не повідомив суд про причину своєї неявки; правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 шляхом укладення заяви про приєднання до Публічного договору про споживчий кредит, приєднався до встановлених ТОВ «Нова Пей Кредит» умов Публічного договору про споживчий кредит, які разом із заявою про приєднання № 220233 від 14.09.2024 року становлять кредитний договір між ТОВ «Нова Пей Кредит» та ним, як позичальником /а.с.8-13/
Заяву про приєднання до умов договору підписано позичальником в електронній формі шляхом використання електронного підпису ОТР паролем.
Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 було надано кредит на наступних умовах: 
сума кредиту 8 200,00 грн; розмір процентної ставки за користування кредитом 0,00001 % річних; строк користування кредитування 12 місяців; дата повернення кредиту 14 вересня 2025 року; комісія за надання кредиту 3,5% в місяць (42% в рік); загальні витрати за кредитом 3 444,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 97,21 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту 11 644,00 грн. 
У разі прострочення позичальником виконання зобов`язання за договором, передбачений штраф у розмірі 150,00 грн, за кожен випадок порушення зобов`язання /а.с. 11 зворотній бік/.
Відповідно до платіжної інструкції №220233 від 14.09.2024 року, ТОВ «Нова Пей Кредит», на виконання кредитного договору №220233 від 14.09.2024 року перераховано платіж на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 в розмірі 8 200,00 грн /а.с.14/.
В квитанції призначення платежу вказано: видача споживчого кредиту за заявою про приєднання № 220233 до умов Публічного договору про споживчий кредит за продуктом «Розстрочка NovaPay» від 14.09.2024 року ОСОБА_1 
12 листопада 2025 року між ТОВ «Нова Пей Кредит» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено договір факторингу № 12112025, за яким, ТОВ «Нова Пей Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Нова Пей Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників /а.с.17-21/.
Згідно з п. 1.2 договору факторингу перехід прав вимоги відбувається в день підписання сторонами Акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників.
Акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 12.11.2025 року підписаний 12 листопада 2025 року /а.с.22/.
Відповідно до реєстру боржників від 12.11.2025 року до договору факторингу № 12112025 від 12.11.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 289,60 грн, з яких: 8 195,60 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 444,00 грн – сума заборгованості по відсоткам, 1 650,00 грн - сума заборгованості за штрафом /а.с.24/.
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість за кредитним договором № 220233 від 14.09.2024 року, згідно розрахунку позивача, становить 13 289,60 грн /а.с.16/.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
В силу статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до частини 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15)
Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
У відповідності до статей 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором № 220233 в розмірі 8 195,60 грн.
Вимоги позивача в цій частині є доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Крім того, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими платежами за комісією в розмірі 3 444,00 грн, за кредитним договором № 220233 від 14 вересня 2024 року, суд виходить з наступного.
Пунктом 2.6. договору передбачено стягнення комісії за надання фінансового інструменту (кредиту): 3,5% в місяць (42% в рік).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.
Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року».
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 686/9372/16 (провадження № 61-663св21).
У даній справі умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплатити банку комісійну винагороду за надання кредиту.
Однак, відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії задоволенню не підлягають.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в частині стягнення штрафу в розмірі – 1 650,00 грн задоволенню не підлягають в силу пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, якими встановлено звільнення від такого обов`язку позичальників під час воєнного стану.
Згідно зі статтею 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість на користь ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 220233 в розмірі 8 195,60 грн.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
В описовій частині позовної заяви позивач також зазначає про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесло і які очікує понести, у зв`язку із розглядом справи, який становить суму сплаченого судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребування доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 664,00 грн).
До матеріалів справи позивачем було додано платіжну інструкцію від 10.04.2026 року, згідно якої позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн /а.с. 5/, однак інших доказів щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду надано не було, а тому це питання судом при розгляді справи не вирішувалося.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору 1 641,89 грн, виходячи з наступного розрахунку: 8 195,60 грн (розмір задоволених позовних вимог) ? 2 662,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 13 289,60 грн (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Грибанова Дениса В`ячеславовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, рахунок НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за кредитним договором № 220233 від 14 вересня 2024 року в розмірі 8 195 (вісім тисяч сто дев`яносто п`ять 60 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, рахунок НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 641 (одна тисяча шістсот сорок одна гривня 89 коп.) 

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Дата складення рішення суду 17.06.2026 року.

  Суддя	Ганна ВАСИЛЬЦОВА