Справа № 352/1265/24
Провадження № 2/352/20/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого – судді Струтинського Р. Р.
з участю секретаря Гребінника В. М.
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з останнього збитки в сумі 63333,82 грн, з яких 59333,82 грн вартість відновлювального ремонту, 4000 грн витрати на оплату звіту про оцінку вартості матеріального збитку.
Заявлений позов обґрунтовував тим, що 18.12.2023 у АДРЕСА_1 відповідач пошкодив лакофарбове покриття належного йому автомобіля. З даного приводу він звертався 19.12.2023 в Івано-Франківське РУП ГУНП в Івано-Франківській області з відповідною заявою. В ході проведення перевірки було відібрано пояснення в нього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Також, як убачається з відеозаписів з камери спостереження, біля автомобіля ходить якась особа, він впізнав, що це ОСОБА_4 . На підставі зібраних матеріалів, поліцією складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_4 за ст. 173 КУпАП. Згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 01.04.2024 провадження у справі щодо відповідача закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. На його, позивача, замовлення експертом-оцінювачем ОСОБА_7 проведено оцінку завданих збитків, та за результатами складено звіт про оцінку вартості від 09.01.2024, згідно якого вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля становить 59333,82 грн. 
26.06.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечив щодо задоволення позову, посилаючись на те, що не вчиняв жодних протиправних дій щодо майна позивача, а надані позивачем докази є неналежними та недопустимими. Просив відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на свідчення яких посилається сторона позивача, не були допитані як свідки ні під час перевірки заяви ОСОБА_3 працівниками поліції, ні під час розгляду справи №344/1502/24 Івано-Франківським міським судом; вони не були попереджені про кримінальну відповідальність за подання завідомо неправдивих показань; до суду у даній справі позивачем викликані не були, клопотань про їх виклик позивач не заявляв. Просив відмовити у позові.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.
Установлено, що 18.12.2023 близько 10 год 00 хв у м. Івано-Франківську по вул. Південний Бульвар, 5а пошкоджено лакофарбове покриття автомобіля, що належить позивачу ОСОБА_3 .
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.04.2024, яка набрала законної сили 12.04.2024, у справі № 344/1502/24 провадження щодо ОСОБА_4 за ст. 173 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП (а.с.5).
При цьому, суд у вказаній справі не досліджував докази по суті та не встановлював факту вчинення саме відповідачем ОСОБА_4 протиправних дій і його вини — провадження припинено виключно з процесуальних підстав.
Жодних належних та допустимих доказів того, що пошкодження автомобіля позивача було заподіяно саме відповідачем, суду не надано.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для відшкодування шкоди є наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: факту завдання шкоди; протиправності поведінки особи, яка завдала шкоду; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою; вини особи, яка завдала шкоду. Відсутність будь-якого з цих елементів є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обов`язок доказування покладається на позивача. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно до ст. 76–78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням закону, а також докази, які не стосуються предмета доказування.
Як ствердив позивач ОСОБА_3 у позовній заяві, так і представник позивача в судовому засіданні, якась особа навмисно ходить біля належного позивачу автомобіля, та в подальшому позивач, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 упізнали, що це був відповідач ОСОБА_4 . І це зафіксовано камерою спостереження. 
Однак, суд критично оцінює таке твердження, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 жодного разу не набували статусу свідків у встановленому законом порядку, не допитувалися як свідки ні під час проведення перевірки заяви позивача ОСОБА_3 органами поліції, ні під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також, від них відбирались пояснення, а не показання свідків, — отже вони не попереджались про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України за подання завідомо неправдивих показань, що ставить під сумнів достовірність та допустимість таких пояснень як доказів у цивільному провадженні.
Крім того, позивач не заявляв клопотання про виклик даних осіб як свідків у справі, та не забезпечив їх явки до суду, позбавивши суд можливості безпосередньо дослідити їхні свідчення та перевірити їх достовірність.
Також, щодо посилань на відеозапис з камери спостереження, суд зазначає, що сам відеозапис у даній цивільній справі не досліджувався та не долучався до матеріалів справи як доказ у встановленому процесуальному порядку. Посилання представника позивача на обставини перегляду ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відеозапису, та їхнє нібито впізнання на ньому відповідача, не може братись судом до уваги, оскільки ґрунтується виключно на твердженнях осіб, які не мають статусу свідків у справі та не несуть юридичної відповідальності за достовірність своїх тверджень. Такі посилання є неналежним та недопустимим доказом у розумінні статей 77–78 ЦПК України і не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Щодо постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.04.2024 у справі № 344/1502/24.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17, преюдиційне значення мають лише ті обставини, які були безпосередньо досліджені та встановлені судом у мотивувальній частині судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, та від 20.04.2021 у справі № 817/1269/17.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення № 344/1502/24 закрито виключно з процесуальних підстав — у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП). Суд у тій справі не досліджував докази по суті, не встановлював факту вчинення ОСОБА_4 протиправних дій та не робив висновків щодо його вини. Отже, вказана постанова не містить встановлених судом обставин, які могли б мати преюдиційне значення у даній цивільній справі.
Суд також звертає увагу на те, що діяння, інкриміноване відповідачу у справі № 344/1502/24, кваліфіковане за ст. 173 КУпАП як дрібне хуліганство. Диспозиція цієї статті передбачає відповідальність за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Пошкодження майна за своїм характером є майновим правопорушенням і не охоплюється диспозицією ст. 173 КУпАП, що додатково підтверджує неналежність протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №578882 як доказу у даній справі.
З огляду на викладені обставини, доводи позивача ґрунтуються на сукупності непрямих та недопустимих доказів:
— протоколі про адміністративне правопорушення складений за статтею, диспозиція якої не охоплює інкримінованого діяння;
— поясненнях осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відібраних поза встановленою процесуальною формою, без попередження про кримінальну відповідальність, без статусу свідків;
— посиланнях на відеозапис, який є неналежним доказом, оскільки не досліджувався у даній справі, твердження про впізнання відповідача на якому виходять від осіб, які не є свідками у справі;
— постанові від 01.04.2024 у справі № 344/1502/24, яка не встановлює вини відповідача та не має преюдиційного значення.
Жоден із зазначених елементів окремо та всі вони у сукупності не утворюють належних, достатніх для встановлення вини відповідача та покладення на нього обов`язку відшкодування шкоди.
Позивачем не доведено факту вчинення відповідачем протиправних дій; причинного зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою; розміру завданої шкоди; вини відповідача. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
На підставі викладеного, відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України. керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:

У позові  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 24.06.2026.

Суддя         Руслан СТРУТИНСЬКИЙ