ОКРЕМА ДУМКА

30 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №990/169/25
адміністративне провадження №П/990/169/25

Судді Смоковича М. І. щодо ухвали Верховного Суду від 30 квітня 2026 року у справі № 990/169/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії. 
Верховний Суд (далі - Суд) ухвалою від 21 квітня 2025 року відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) про:
- визнання протиправним і скасування рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 48/зп-25 про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 24 та 25 лютого 2025 року кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних адміністративних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами) стосовно ОСОБА_1 за п. 133 додатку до Рішення № 1 код кандидата - 0063926, бал - « 45» та за п. 176 додатку до Рішення № 1 код кандидата - 0080058, бал - « 45,5»;
- визнання протиправним і скасування пунктів 1, 2, 4 рішення ВККС від 12 березня 2025 року № 49/зп-25 про затвердження загальних результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних адміністративних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 2 94/зп- 23 (зі змінами), стосовно ОСОБА_1 ; 
- зобов`язання ВККС провести повторне виконання кандидатом на посаду суддів апеляційних адміністративних судів ОСОБА_1 у межах конкурсу практичних завдань та їх оцінку з урахуванням висновків суду у цій справі, протягом не більш ніж 30 днів з дня набрання законної сили рішенням у цій справі.
Відповідно до цієї ухвали справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за участі сторін. 
У справі загалом було призначено шість судових засідань, останнє з яких на 08 квітня 2026 року, які - у всіх випадках - не відбулися з мотивів неможливості забезпечити колегіальний склад суду, що розглядає справу станом на дату, що її визначав суддя-доповідач у справі. 
У наслідку це позначилося на тривалості судового розгляду, тож наступну дату судового засідання у цій справі визначає Суд шляхом постановлення - більшістю від складу суду, що розглядає справу, - ухвали від 30 квітня 2026 року (на підставі статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України; далі - КАС України). 
У вимірі описаної вище ситуації, зважаючи на нормативні підстави для постановлення цієї ухвали у зіставленні зі змістом і юридичними наслідками процесуальної дії, що її вирішує Суд цією ухвалою, не можу погодитися з такою процесуальною дією (способом повідомлення учасників справи), до якої вдалася більшість суддів зі складу цього суду, у зв`язку з чим, спираючись на приписи статті 34 КАС України, змушений висловити окрему думку. 
Спершу наведу окремі приписи процесуального закону, на основі яких я дійшов висновку про необхідність висловлення окремої думки щодо порушеного питання. 
Відповідно до частини третьої статті 223 КАС України про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 223 КАС України якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після її закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву.
За частинами першою, другою статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.
Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.
Згідно з частиною третьою статті 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:
1) за наявності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки до її електронного кабінету;
2) за відсутності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою статті 241 КАС України («Види судових рішень») судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.
Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
У частині п`ятій статті 243 КАС визначено перелік питань, ухвали щодо яких викладаються окремим документом. Там само зазначено, що окремим документом можуть викладатися також ухвали з інших питань, які вирішуються під час судового розгляду. 
Згідно з частинами шостою, сьомою статті 243 КАС України для постановлення ухвал, що оформлюються окремим документом, суд оголошує перерву. Такі ухвали підписуються складом суду, який розглядає справу.
Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.
Відповідно до статті 35 КАС України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи. У разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

З уваги на приписи процесуального закону, що їх наведено вище, і в зіставленні з ситуацією, за якої Суд постановив ухвалу від 30 квітня 2026 року у справі № 990/169/25 про призначення цієї справи до розгляду, маю висловити судження та міркування, які не дозволяють мені цілком погодитися із законністю й мотивованістю згаданої ухвали, до ухвалення якої вдалася більшість суддів цього складу суду.
Передусім зауважу, що суд вирішує шляхом постановлення ухвал процедурні питання, пов`язані з рухом справи (як-от: відкладення розгляду справи чи оголошення перерви), про що - позаяк закон не вимагає їхнього оформлення окремим документом - зазначають у протоколі судового засідання. 
Як зазначено вище, усі судові засідання, що їх було призначено у цій справі, - й про які учасників справи повідомлено судовими повістками про виклик (за дорученням головуючого судді) - не відбулися з мотивів відсутності повного складу колегії суддів, що розглядає цю справу, станом на визначену дату відповідного судового засідання. Іншими словами, щоразу не було суду, встановленого законом, для розгляду справи. 
З тієї самої причини суд - який для розгляду цієї справи повинен мати колегіальний склад (частина друга статті 266 КАС України) - не міг у процесуальний спосіб вирішувати - в рамках судового засідання - питань процесуального характеру (як-от: про відкладення чи оголошення перерви), так і ухвалювати судове рішення щодо призначення справи до розгляду, надто після постановлення ухвали від 21 квітня 2025 року про відкриття провадження у справі, у якій, з-поміж іншого, власне й вирішувалося питання про призначення справи до розгляду (як формату її розгляду). 
Інакше кажучи, у цій справі з об`єктивних причин (в аспекті порядку здійснення судочинства) не виникало питань й не надходило заяв, що вимагали б ухвалення процесуального судового рішення чи вчинення процесуальної дії, щодо якої приписи частини другої статті 241 КАС України передбачають постановлення ухвали. 
У діяльності Верховного Суду, як і загалом у судочинстві всіх загальних та спеціальних судів системи судоустрою, є непоодинокими випадки, коли розгляд справ не відбувається (у визначені заздалегідь місце, дату і час) через те, що з об`єктивних причин (як-от: відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність, оголошення повітряної тривоги (загрози) тощо) суддя не здійснює правосуддя й у наслідку неможливо сформувати колегію суддів, що її визначено у встановленому законом порядку для розгляду конкретної справи. 
Закон, який визначає порядок здійснення судочинства в адміністративних судах, не містить приписів, які би дозволяли чи уможливлювали трактувати «зняття» справи з розгляду з наведених вище причин як процесуальну дію суду що, на мій погляд, видається закономірним, зважаючи на те, що розгляд справи тому й не може відбутися, що немає складу суду, себто суду, встановленого законом, який наділений повноваженнями постановляти - у визначеному законом порядку - ухвали з процедурних питань, про які мовиться у частині другій статті 241 КАС України. 
Після усунення обставини, що унеможливи розгляд справи у судовому засіданні, дату якого перед тим визначив суд, розгляд справи має бути продовжено (відновлено) у тому сенсі, що має відбутися судове засідання для розгляду і вирішення справи (якщо суд вирішив розглядати справу у судовому засіданні за участі сторін/учасників справи, як це було зазначено у згадуваній вище ухвалі Верховного Суду від 21 квітня 2025 року), про яке учасників справи потрібно поінформувати.
Процесуальний закон чітко визначив (стаття 124 КАС України), що судові виклики і повідомлення здійснюють повістками про виклик і повістками-повідомленнями, а посадовою особою, яка це здійснює, є секретар судового засідання (пункт 1 частини першої статті 63 КАС України), який, у розумінні КАС України (частина перша статті 61 КАС України), належить до учасників судового процесу. 
Тут зауважу, що у питанні забезпечення розгляду справи, що охоплює, на мій погляд, повідомлення учасників справи про судове засідання, секретар судового засідання виконує доручення головуючого судді, яким - при колегіальному розгляді справи - є суддя-доповідач, визначений Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час розподілу справи (частина друга статті 196 КАС України). 
За частиною третьою статті 196 КАС України головуючий у судовому засіданні відповідно до завдання адміністративного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, усуваючи із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи.
Отож визначення дати судового засідання для розгляду справи у ситуації, коли з об`єктивних причин судове засідання не відбулося (було знято з розгляду) покладає передусім на головуючого суддю обов`язок вжити заходів для забезпечення розгляду і вирішення справи, зокрема у судовому засіданні. 
Закон не містить приписів про необхідність постановлення з цього приводу ухвали у порядку письмового провадження як форми вирішення процедурного питання (у розумінні частини другої статті 241 КАС України), позаяк цей аспект судового процесу закон, на мою думку, визначив не як процесуальне рішення суду, а головно як спосіб (порядок) повідомлення (секретарем судового засідання) про дату розгляду справи, що, заразом, визначає і юридичні наслідки неявки учасника справи для розгляду справи. 
У цьому зв`язку - у доповнення до своїх міркувань - зауважу, що вибір форми судової повістки теж має юридичні наслідки як для учасників справи, так і для суду, адже повістка про виклик передбачає обов`язкову участь учасника справи, якому її адресовано, тоді як повістки-повідомлення такого обов`язку не передбачають. 
Тож якщо процесуальний закон визначив порядок здійснення судових викликів і повідомлень в окремій главі, зокрема зафіксував у тексті нормативного акта форму документа, за допомогою якого учасників справи викликають/повідомляють про її розгляд, то вочевидь це питання має значення для належного здійснення судочинства і тому його [порядок] і в цій частині теж має бути дотримано, передусім з боку суду. 
Судові виклики, що їх здійснює секретар судового засідання, є належним, тобто законним, способом повідомлення - з боку суду - про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи, зокрема й у тому випадку, коли судове засідання не відбулося з причин відсутності складу суду. 
Вкотре нагадаю, що приписи статті 241 КАС України не передбачають такого процедурного питання / дії на стадії розгляду справи як призначення справи до розгляду, як і загалом постановлення з цього приводу ухвали окремим документом.
З мотивів, що я їх стисло навів вище, постановлення цієї ухвали, окрім того, що не узгоджується з визначеним порядком судового процесу, дозволяє довільно або, принаймні, непрогнозовано сприймати юридичні наслідки цього судового рішення для провадження у цій справі. 
З огляду на зазначене, вважаю, що судовий виклик учасників цієї справи - після того, як розгляд справи було знято з мотивів відсутності станом колегії суддів у повному складі - мав би здійснюватися судовими повістками відповідно до приписів статті 124 КАС України (глави 7 «Судові виклики і повідомлення»), що таким чином забезпечило б дотримання судового процесу і прогнозованість його стадій. 

Суддя М. І. Смокович