Справа № 626/71/26
Провадження № 1-кп/626/150/2026 

БЕРЕСТИНський районний суд Харківської області

В И Р О К
Іменем України 
   
14 травня 2026 року м.Берестин

Берестинський районний суд Харківської області у складі: 
головуючого судді:  ОСОБА_1 ,
за участю секретаря:           ОСОБА_2 , 
прокурора:    ОСОБА_3 ,
потерпілої:   ОСОБА_4 ,
захисника:    ОСОБА_5 ,
обвинуваченого:            ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Берестин кримінальне провадження №12023221090000079 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харків, українець, громадянин України, одружений, маючий вищу освіту, на момент інкримінованого злочину працював на посаді лікаря акушера-гінеколога КНП «Берестинська міська лікарня», на даний час не працює, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 , відповідно до наказу головного лікаря Красноградської центральної районної лікарні №87 від 01.08.1998 призначений на посаду лікаря-інтерна для проходження інтернатури по акушерству та гінекології Красноградської центральної районної лікарні, згідно наказу головного лікаря Красноградської центральної районної лікарні № 13 від 01.02.2000 переведений на посаду лікаря акушер-гінеколога жіночої консультації Красноградської центральної районної лікарні. З того моменту і до 30.01.2023 року ОСОБА_8 обіймав вищевказану посаду.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно зі статтею 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу. 
Частиною 1 статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-XII від 19.11.1992 визначено, що медична допомога – це діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.
Статтею 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-XII від 19.11.1992 визначено, що медичні та фармацевтичні працівники зобов`язані:
• сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу;
• безоплатно надавати відповідну невідкладну медичну допомогу громадянам у разі нещасного випадку та в інших екстремальних ситуаціях;
• дотримуватись вимог професійної етики і деонтології, зберігати лікарську таємницю;
• постійно підвищувати рівень професійних знань та майстерності.
Відповідно до посадової інструкції лікаря-акушер-гінеколога КНП «Красноградська ЦРЛ», затвердженої головним лікарем КНП «Красноградська ЦРЛ» 01.09.2020, з якою він ознайомлений 01.09.2020, ОСОБА_8 зобов`язаний:
2.1. Керуватися чинним законодавством України про охорону здоров`я та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію акушерсько-гінекологічної допомоги населенню.
2.2. Здійснювати діагностику вагітності, спостереження за вагітними, рододопомогу, сприяти ранньому виявленню ускладнень вагітності та пологів, здійснювати лікування та нагляд за породіллям.
2.3. Організовувати та проводити диспансеризацію гінекологічних хворих.
2.4. Застосовувати сучасні методи профілактики, лікування та реабілітації в межах своєї спеціальності.
2.5. Володіти всіма методами амбулаторного та стаціонарного лікування, володіти повним обсягом хірургічних втручань, включаючи екстирпацію матки, перев`язку підчеревних артерій, мікрохірургічні та пластичні операції.
2.6. Надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю.
2.7. Здійснювати нагляд за побічними реакціями/діями лікарських засобів.
2.8. Проводити консультації за направленнями лікарів інших спеціальностей, у тому числі вдома.
2.9. Здійснювати експертизу працездатності.
2.10. Планувати роботу та проводити аналіз її результатів.
2.11. Вести лікарську документацію.
2.12. Дотримуватися принципів медичної деонтології.
2.13. Сприяти правовому захисту жінок відповідного до чинного законодавства.
2.14. Керувати роботою підпорядкованого середнього медичного персоналу.
2.15. Брати активну участь в поширенні медичних знань серед населення, у проведенні масових профілактичних оглядів. 
2.16. Постійно вдосконалювати свій професійний рівень та інше, згідно з п. «а» ч.1 ст.78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992, зобов`язаний надавати своєчасну та кваліфіковану медичну та лікарську допомогу.
Будучи медичним працівником, який відповідно до ст.78 ЗУ «Основи законодавства про охорону здоров`я» від 19.11.92 № 2801-XII зобов`язаний надавати своєчасну та кваліфіковану медичну допомогу, маючи вищу медичну освіту, кваліфікаційний досвід у роботі, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого ставлення до них, без поважних причин, легковажно розраховуючи на ненастання тяжких наслідків для здоров`я, як лікар акушер-гінеколог, завідомо знаючи, що ненадання своєчасної медичної допомоги може мати тяжкі наслідки для новонародженої дитини у вигляді смерті, ОСОБА_8 не надав належну, своєчасну і кваліфіковану медичну допомогу новонародженій дитині (30.01.2023 р.н), яку він зобов`язаний був надати відповідно до чинного законодавства та нормативно-правових актів, що визначають діяльність закладів охорони здоров`я, якість надання профільної допомоги хворим.
Так, 23.01.2023 ОСОБА_9 у термін вагітності 40 тижнів 3 дні звернулась до приймального відділення КНП «Красноградська ЦРЛ», розташованого за адресою: Харківська область, м. Красноград (нині Берестин), вул. Шиндлера, буд. 87 та в подальшому була госпіталізована до акушерсько-гінекологічного відділення КНП «Красноградська ЦРЛ».
Так, 29.01.2023 о 08:00 годині ОСОБА_8 заступив на добове чергування в акушерсько-гінекологічне відділення КНП «Красноградська ЦРЛ», розташованого за адресою: Харківська область, м. Красноград (нині Берестин), вул. Шиндлера, буд. 87. Маючи достатній досвід та кваліфікацію, всі необхідні умови та засоби для проведення лікування та лабораторних досліджень, був відповідальний за надання медичної допомоги ОСОБА_9 з моменту її пологів, які розпочалися 29.01.2023 року о 22:00 год. Відповідно до індивідуальної картки вагітної та породіллі ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 04:00 год. зафіксовано відходження прозорих навколоплідних вод, а о 06 год. 50 хв. зафіксовано народження живої дитини, діагностовано ускладнення в пологах - дистрес плоду, туге обвиття шиї плода пуповиною, о 07:00 новонароджена дитина матері ОСОБА_9 померла.
Причиною смерті новонародженої дитини жінки ОСОБА_9 є внутрішньоутробна гіпоксія (дистрес) плода з аспірацією навколоплідними водами, що обумовлено поєднанням наступних чинників, а саме: порушенням функціонального стану внутрішньоутробно інфікованого плода, що виникло внаслідок розладів матково-плацентарного та пуповидного кровообігу та слабкістю пологової діяльності.
Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» за № 31-20-2025 від 15.10.2025 року новонароджена дитина не мала вроджених вад розвитку, несумісних із життям, вона досягла морфологічної зрілості, була доношеною, і відповідно, мала можливість до продовження життя поза материнським організмом, тобто була життєздатною. При веденні пологів були допущені дефекти в наданні медичної допомоги, а саме: невідповідне спостереження за станом плода, що призвело до несвоєчасного діагностування його загрозливого стану (дистресу) та відсутності вчасного перегляду акушерської тактики на користь термінового оперативного розродження жінки.
Показаннями для екстреного розродження є досягнення хоча б одним показником кардіотокографії рівня, що свідчить про дистрес плода, і підтверджено записом на плівці, за вимогами клінічного протоколу «Дистрес плода». При визначенні дистресу плода необхідно термінове розродження у першому періоді – шляхом ургентного оперативного розродження (кесарев розтин); у другому періоді пологів – при головному передлежанні – вакуум-екстракція або застосування акушерських щипців, що не було виконано у даному клінічному випадку, та є дефектом надання медичної допомоги. 
За умови адекватного надання медичної допомоги в пологах, а саме своєчасного діагностування дистресу плода та термінового розродження жінки, тяжких наслідків для новонародженої дитини можна було б запобігти. 
Однак, лікарем ОСОБА_8 було допущено недооцінку стану плода та несвоєчасне встановлення клінічного діагнозу «дистрес плода» та застосування необґрунтованої тактики розродження жінки, які призвели до розвитку інтранатальної гіпоксії (асфіксії) плода, за рахунок тривалого перебування у пологових шляхах матері у поєднанні з обвиттям пуповиною шиї плоду. 
Таким чином, між дефектами в наданні медичної допомоги в пологах, які полягали у несвоєчасному встановленні клінічного діагнозу «Дистрес плода» та застосуванню тактики розродження жінки, які призвели до розвитку інтранатальної гіпоксії (асфіксії) плода, за рахунок тривалого перебування у пологових шляхах матері у поєднанні з обвиттям пуповиною шиї плоду/новонародженого вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, а саме що прокурором всі обставини викладені вірно та пояснив, що дійсно в січні 2023 року він приймав пологи у пацієнтки ОСОБА_9 , які були складними і тривали близько 8-ми годин, оскільки були певні труднощі для народження дитини. При цьому всі його дії відповідали всім «протоколам» нормам, правилам та інструкціям, які передбачені для прийняття пологів. Однак при пологах у дитини виникли певні проблеми з серцем та шия була обвита пуповиною, в зв`язку з чим дитина народилася живою, однак дуже квола, в зв`язку з чим через декілька хвилин після народження, малюк помер. При цьому він намагався будь-якими шляхами не допустити цього і застосував всі наявні у нього знання, які здобув за 25 років, однак врятувати немовля йому не вдалося.
Він дуже переживає з цього приводу, просив пробачення у потерпілої.
В зв`язку з тим, що він повністю розкаюється у скоєному, раніше не судимий, мешкає разом з матір`ю похилого віку, яка має інвалідність 1-ї групи та потребує постійного стороннього догляду, який надає їй саме він, сам страждає рядом захворювань, за місцем мешкання та колишньої роботи характеризується виключно позитивно, за весь час праці, попрацювавши лікарем-акушером-гінекологом близько 27 років, таких випадків не було, вибачився перед потерпілою, то просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі з іспитовим терміном. 
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні також пояснили, що пологи у неї були складні і вона прохала лікаря зробити їй кесарів-розтин, однак лікар їй повідомив, що таких підстав немає і вона буде народжувати самостійно. З приводу міри призначеного покарання, вона згодна з позицією прокурора, яка просила призначити покарання у виді обмеження волі. 
Враховуючи те, що обвинувачений, потерпіла та інші учасники процесу не оспорювали всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження тих доказів по справі, які ніким не оспорюються, а обмежився дослідженням даних про особу обвинуваченого, які можуть вплинути на призначення останньому міри та виду покарання. 
За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст.140 КК України, як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків, внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті для неповнолітнього.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також ст.65 КК України передбачає, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що останній раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягався; має родину, одружений, при цьому жінка з донькою більше 3-х років тому, в зв`язку з повномасштабним вторгненням рф виїхали за кордон і він мешкає тільки зі своєю хворою матір`ю; має постійне місце мешкання, де характеризується позитивно; 27 років працював та займав посаду лікаря-акушера-гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення Берестинської (Красноградської) лікарні, де зарекомендував себе, як кваліфікований, грамотний фахівець, сумлінно та добросовісно виконував свої функціональні обов`язки, має високий рівень відповідальності, користується заслуженим авторитетом та повагою співробітників та колишніх підлеглих, за весь час роботи, таких випадків не малося, тобто за місцем роботи характеризується також виключно позитивно; сам ОСОБА_8 має ряд тяжких захворювань, в зв`язку з чим постійно проходить постійне амбулаторне та стаціонарне лікування; мешкає разом зі своєю похилою матір`ю, 1940 року народження, яка має інвалідність 1-ї групи та відповідно до довідки МСЕК від 21.07.2023 року, потребує постійного стороннього догляду - довічно, який надає своїй матері саме він( ОСОБА_8 ), оскільки він залишився один у неї; на обліку у лікаря психіатра та нарколога, не перебуває. 
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8  суд визнає повне визнання провини, щире каяття у скоєному, усвідомлення своєї «лікарської помилки».
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про його особу, викладені вище; обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують його; думку прокурора та потерпілої, і вважає, що покарання ОСОБА_8 , яке необхідно і достатньо для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено в межах санкції ч.2 ст.140 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права займатися акушерсько-гінекологічною діяльністю, як і просив прокурор у судових дебатах.
Також судом приймається до уваги, що відповідно до ст.12 КК України, вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 відноситься до категорії не тяжких, який вчинено з необережності, тобто скоєний не умисно.
При цьому, на посаді лікаря-акушера-гінеколога ОСОБА_8 попрацював 27 років, і після подій 30.01.2023 року з потерпілою ОСОБА_9 також продовжував працювати та сумлінно виконувати свою роботу до отримання результатів висновку експертизи про те, що в його діях при прийнятті пологів у ОСОБА_9 він допустив «лікарську помилку» та після завершення досудового розслідування, він самостійно написав заву на звільнення з займаної посади, оскільки усвідомлюючи таку ситуацію, не міг морально більше приймати пологи. 
Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, які наведені вище, враховуючи його щире каяття, стан його здоров`я, наявність на утриманні матері похилого віку з інвалідністю1-ї групи, виключно позитивної характеристики його професійних якостей, наявність декількох обставин, пом`якшуючих покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, а також сукупність обставин, що викладені вище, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8  від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він за час встановленого строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому, не обиралась.
Питання щодо речових доказів, вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.
Судові витрати по справі, відповідно до положень ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов, не заявлявся. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,- 
З А С У Д И В:
ОСОБА_7  визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі, строком на 3(три) роки з позбавленням права займатися акушерсько-гінекологічною діяльністю на строк 2(два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8  від відбування покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 2(два) роки.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_8  покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази по справі: Патологоанатомічний та гістологічний архіви частин трупу новонародженої дитини матері ОСОБА_9 , які знаходяться на зберіганні в Берестинському РВП ГУНП в Харківській області – повернути до КНП «Берестинська міська лікарня» для подальшого вирішення питання по суті.
Стягнути з ОСОБА_8 , витрати за проведення комісійної судово-медичної експертизи № 1-20-2025 від 15.10.2025 року, в сумі 61 тисяча 851 грн. (шістдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят одна гривня 00 коп.), стягувач платежу – ДСУ «Головне бюро СМЕ МОЗ України» УК у Шевченк. Р-ні/Шевчен. р-н/ 21081100 у м.Києві, КОД ЄДРПОУ 37995466, р/р UA 888999980314050542000026011. 
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Берестинський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 

Суддя