УХВАЛА

03 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 947/17470/24
провадження № 61-4516ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправними рішення 
та визнання права власності на земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, у якому просив:
- визнати протиправним рішення Одеської міської ради від 21 лютого 2024 року 
№ 1847-VIII «Про відмову у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , площею 0,0600 га, за адресою: 
АДРЕСА_1 , вид цільового призначення - для індивідуального дачного будівництва», таким що суперечить: статтям 14, 58 Конституції України, пункту 
7 частини першої статті 1, пункту 9 частини першої статті 1, статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статті 118 Земельного кодексу України;
- скасувати рішення Одеської міської ради від 21 лютого 2024 року № 1847-VIII 
«Про відмову у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , площею 0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення - для індивідуального дачного будівництва»;
- завершити процедуру приватизації земельної ділянки на підставі частин 
десятої, одинадцятої статті 118 Земельного кодексу України та визнати 
за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5110136900:45:007:0005, площею 0,06 га, цільове призначення: 07.03 для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: 
АДРЕСА_1 та зареєструвати за ОСОБА_1 право приватної власності 
на зазначену земельну ділянку з правом одержання на його ім`я документів 
про право власності.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним рішення Одеської міської ради від 21 лютого 2024 року 
№ 1847-VIII «Про відмову у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 площею 0,0600 га, за адресою: 
АДРЕСА_1 , вид цільового призначення - для індивідуального дачного будівництва», таким що суперечить: статтям 14, 58 Конституції України, пункту 7 частини першої статті 1, пункту 9 частини першої статті 1, статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 118 Земельного кодексу України.
Скасовано рішення Одеської міської ради від 21 лютого 2024 року № 1847-VIII 
«Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 площею 0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення - для індивідуального дачного будівництва».
Завершено процедуру приватизації земельної ділянки на підставі частин десятої, одинадцятої статті 118 Земельного кодексу України та визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5110136900:45:007:0005, площею 0,06 га, цільове призначення: 07.03 для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстровано 
за ОСОБА_1 право приватної власності на вказану земельну ділянку з правом одержання на його ім`я документів про право власності.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року, повний текст якої складено 11 березня 2026 року, рішення Київського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2024 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову 
в задоволенні позову. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
05 квітня 2026 року ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», звернувся 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року та залишити в силі рішення Київського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
У травні 2026 року на адресу суду надійшли матеріали на усунення недоліків, з яких вбачається, що вони усунуті.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів 
у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження 
(про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду 
від 19 лютого 2026 року заявник зазначає:
пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування цих норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 240/4894/23, від 12 червня 
2020 року у справі № 484/813/17, від 26 жовтня 2021 року у справі № 160/5982/19, № 540/2813/19, № 316/979/18, № 560/1334/19, № 560/1282/19, № 160/6214/21, 
від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4938/15-ц, від 15 жовтня 2019 року у справі № 522/22780/16-а, від 25 червня 2021 року у справі № 420/26/20, від 31 травня 
2024 року у справі № 916/522/23, від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, від 17 грудня 2018 року у справі справа № 509/4156/15-а, від 10 квітня 2019 року 
у справі № 390/34/17, від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17, від 27 липня 2023 року у справі № 392/856/22, від 26 жовтня 2021 року у справі № 160/5982/19, від 23 червня 2023 року у справі № 160/6214/21, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушенням відповідачем прямих вимог частин восьмої 
та дев`ятої статті 186 ЗК України.
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 
1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Крім того, до касаційної скарги додано заяву про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Заява мотивована тим, що 02 квітня 2026 року Одеською міською радою направлено клопотання про долучення постанови Одеського апеляційного суду 
від 19 лютого 2026 року у справі № 947/17470/24 на адресу Київського районного суду міста Одеса для врахування під час розгляду в іншій справи № 916/522/23 
за позовом Одеської обласної прокуратури (позов подано 09 лютого 2023 року) 
до Головного управління Держгеокадастру в Вінницькій області, ОСОБА_1 , 
в якому прокуратура просить суд скасувати проведену 22 липня 2021 року державним кадастровим реєстратором відділу у Козятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Остапець О. В. реєстрації 
в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, з кадастровий номер 5110136900:45:007:0005, (спірна земельна ділянка) з одночасним закриттям поземельної книги стосовно цієї земельної ділянки. Вважає, що оскаржуване судове рішення має преюдиційне значення для вирішення справи № 916/522/23, тому наявні підстави для зупинення дії постанови у цій справі.
Розглядаючи заяву про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду 
від 19 лютого 2026 року, Верховний Суд виходить із таких міркувань.
За змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання 
про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі 
та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Разом із тим доводи заяви ОСОБА_1 , у розумінні положень статті 436 ЦПК України не дають підстав для висновку про необхідність зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у цій справі, тому така заява задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи 
не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи 
або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи те, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного судового рішення, яким відмовлено 
в задоволенні позову, то заява задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати з Київського районного суду міста Одеси матеріали справи 
№ 947/17470/24 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправними рішення та визнання права власності на земельну ділянку.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про зупинення 
дії постанови Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року до закінчення 
її перегляду в касаційному порядку.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції
з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу
в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара