ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 р. 	Справа № 520/9414/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 (головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі №520/9414/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст заяви та її обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив суд:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку та не виплаті пенсії ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 44370,08 грн без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.01.2025 року, та не перерахунку та не виплаті пенсії ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 45870,08 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.03.2025 року, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №520/9414/25;
- постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №520/9414/25 в частині перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 44370,08 грн без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.01.2025 року, та перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 45870,08 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.03.2025 року.
В обґрунтування заяви зазначено, що ГУПФУ в Харківській області фактично виконав судове рішення лише в частині здійснення перерахунку пенсії, нарахування та часткової виплати заборгованості пенсії. Відповідно до отриманих з АСВП відомостей рішення суду боржником не виконано, виконавче провадження не завершене. Матеріалами справи підтверджується, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №520/9414/25, оскільки позивачу не здійснено виплати поточної пенсії позивачу в розмірі встановленому судовим рішенням. Наведені обставини, на думку заявника, свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду.
ІІ. Зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача в порядку ст.383 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Постановлячи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання рішення суду в частині здійснення виплати пов`язане з об`єктивними причинами, які не залежать від волі відповідача, оскільки виділення коштів відбувається за відповідними бюджетними асигнуваннями з Пенсійного фонду України. Так, виплата нарахованих коштів на виконання рішення суду підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України. Разом з тим, Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України, а тому подальші заходи щодо виділення коштів із Державного бюджету на фінансування виконання вказаного судового рішення від діяльності головного управління не залежать. Враховуючи вчинені відповідачем дії в межах законодавчо встановленої компетенції, спрямовані на фактичне виконання рішення суду від 09.07.2025 року у справі №520/9414/25, суд дійшов висновку про відсутність протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушують права та законні інтереси позивача в межах даної справи. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 по справі №520/9414/25, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що надані ГУПФУ в Харківській області пояснення від 02.04.2026 та додані до них документи не містить відомостей про розмір фактично виплачуваної позивачу поточної пенсії , а лише свідчать про перерахунок позивачу пенсії та нарахування та часткової виплати заборгованості з пенсії за минулий період. Обставини стосовно невиконання судового рішення в частині здійснення саме виплати позивачу поточної пенсії у розмірі 45870,08 грн не досліджувалися судом першої інстанції, належна оцінка їм не надавалася, незважаючи на доводи позивача, викладені у його заяві та наданих доказів на підтвердження невиконання судового рішення. Отже, після звернення позивача із заявою в порядку статті 383 КАС України суд першої інстанції не вжив будь-яких заходів для її належного розгляду та встановлення всіх обставин по справі. Наведене свідчить про те, що висновки суду першої інстанції є передчасними та недостатньо обґрунтованими.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
30.04.2026 від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі. Зазначає, що на виконання рішення суду по справі №520/9414/25 головним управлінням в листопаді 2025 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 44370,08 грн без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум підвищення з 01.01.2025 та в повному обсязі її нарахування в сумі 45870,08 грн без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум підвищення з 01.03.2025. Нараховану різницю в пенсії за період з 01.01.2025 по 30.11.2025 в розмірі 222874,77 грн включено до Реєстру судових рішень. Розмір пенсії з 01.01.2026 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» становить 26642,39 грн. Виплату нарахованої різниці в пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №520/9414/25 буде проведено за умови надходження відповідного фінансування. Враховуючи викладене, управління здійснило усі можливі дії для повного та належного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 по справі №520/9414/25.
Учасники справи повідомлені про перегляд ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Враховуючи, що справа розглядалася судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та оскаржувана ухвала постановлена в порядку письмового провадження, колегія суддів з урахуванням пункту 3 частини першої статті 311 та частини першої статті 312 КАС України дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №520/9414/25, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2025, позов ОСОБА_1 задоволено:
визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у зменшенні пенсії ОСОБА_1 яка підлягає виплаті з 44370,08 грн. до 25336,01 грн. шляхом обмеження пенсії максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» після перерахунку його пенсії на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2025 по справі №520/5808/24 з 01.01.2025 року протиправними;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 44370,08 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.01.2025 року;
визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні пенсії ОСОБА_1 , яка підлягає виплаті з 45870,08 грн. до 25336,01 грн. шляхом обмеження пенсії максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» після перерахунку його пенсії на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2025 по справі №520/5808/24 та постанови Кабінету міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» з 01.03.2025 року протиправними;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 45870,08 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.03.2025 року.
Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 № N/A 3632 з 01.01.2025 пенсія позивачу підлягала виплаті в наступному розмірі: січень 2025 року – 42953,09 грн, фактично виплачено – 23919,02 грн, сума доплати на виконання рішення суду - 19034,07 грн; лютий 2025 року- 43772,96 грн, фактично виплачено - 24688,89 грн, сума доплати на виконання рішення суду - 19034,07 грн; березень 2025 року - 45870,08 грн, фактично виплачено - 25336,01 грн, сума доплати на виконання рішення суду - 19034,07 грн; квітень 2025 року – 45870,08 грн, фактично виплачено - 25336,01 грн, сума доплати на виконання рішення суду – 20534,07 грн; травень 2025 року – 45870,08 грн, фактично виплачено - 25336,01 грн, сума доплати на виконання рішення суду – 20534,07 грн; червень 2025 року – 45870,08 грн, фактично виплачено - 25336,01 грн, сума доплати на виконання рішення суду – 20534,07 грн; липень 2025 року – 45870,08 грн, фактично виплачено - 25336,01 грн, сума доплати на виконання рішення суду – 20534,07 грн; серпень 2025 року – 45870,08 грн, фактично виплачено - 25336,01 грн, сума доплати на виконання рішення суду – 20534,07 грн; вересень 2025 року – 45870,08 грн, фактично виплачено - 25336,01 грн, сума доплати на виконання рішення суду – 20534,07 грн; жовтень 2025 року – 45870,08 грн, фактично виплачено - 25336,01 грн, сума доплати на виконання рішення суду – 20534,07 грн; листопад 2025 року – 45870,08 грн, фактично виплачено - 25336,01 грн, сума доплати на виконання рішення суду – 20534,07 грн. Всього сума доплати встановлена до виплати в розмірі 222874,77 грн.
Наведена інформація також відображена у витязі з підсистеми ПВП ДКГ про перегляд виплат за пенсійною справою позивача та протоколами перерахунку пенсії позивача, копії яких містяться в матеріалах справи.
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Згідно з частиною другою та третьою статті 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine) №29439/02 від 26 квітня 2005 року та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine) №1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, шостої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою та дев`ятою статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.
Таким чином, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 Кодексу, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду чи умисне ухилення від вчинення будь-яких дій, спрямованих на його виконання, що порушує законні права та інтереси позивача.
Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених саме рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що заява позивача мотивована тим, що відповідач на надав жодного доказу в частині здійснення виплати поточної пенсії позивачу в розмірі 45870,08 грн, встановленому судовим рішенням по справі №520/9414/25.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, апелянт зауважив, що суд першої інстанції обмежився фактом часткового виконання Головним управлінням Пенсійного фонду у Харківській області рішення суду (здійснення перерахунку пенсії, її нарахування та часткової виплати заборгованості пенсії), проте не дослідив, що позивачу виплачується пенсія в розмірі 25336,01 грн, а не в розмірі 45870,07 грн, визначеному судовим рішенням у справі №520/9414/25.
Колегія суддів зазначає, що предметом спору в адміністративній справі №520/9414/25 було питання зменшення пенсії ОСОБА_1 з 44370,08 грн до 25336,01 грн шляхом обмеження пенсії максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» після перерахунку його пенсії на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2025 по справі №520/5808/24 з 01.01.2025, а також зменшення пенсії ОСОБА_1 з 45870,08 грн до 25336,01 грн шляхом обмеження пенсії максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» після перерахунку його пенсії на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2025 по справі №520/5808/24 та постанови Кабінету міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» з 01.03.2025.
За результатом розгляду справи судом зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 44370,08 грн без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.01.2025, а також перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 45870,08 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.03.2025.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 по справі №520/9414/25 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області докази, що підтверджують належність виконання ним рішення суду у даній справі та пояснення з приводу обставин, викладених позивачем.
З наданих відповідачем доказів та наявних в матеріалах справи документів встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №520/9414/25, яке набрало законної сили 10.10.2025, Головним управлінням Пенсійного фонду у Харківській області проведено перерахунки пенсії позивача з 01.01.2025 та з 01.03.2025 без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». Наведене підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 № N/A 3632, відповідно до якого позивачу Головним управлінням нараховано різницю в пенсії за період з січня 2025 року по листопад 2025 року у розмірі 222874,77 грн. 
Відповідно до витягу з ПВП ДКГ (перегляд виплат за пенсійною справою) позивачу виплачено частину заборгованості пенсії у розмірі 187,35 грн (33 відкладена заборгованість ПКМУ 821 ДБУ), що підтвердив і ОСОБА_1 у поданій заяві.
Головним управлінням Пенсійного фонду у Харківській області також повідомлено, що виплата перерахованої пенсії та нарахованої різниці в пенсії за судовими рішеннями провадиться відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 (далі – Порядок №821), в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Таким чином, покладені судом зобов`язання щодо здійснення нарахування та виплати позивачу пенсії в сумі 44370,08 грн без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.01.2025, а в сумі 45870,08 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.03.2025, з урахуванням раніше проведених виплат, виконані відповідачем відповідно до судового рішення та виплата нарахованої доплат буде здійснена відповідно до вимог, встановлених чинним законодавством, а саме Порядку №821.
Так, відповідно до статті 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно з пунктами 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, а також здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Отже, виплата нарахованих коштів на виконання рішення суду підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а висловив позицію, згідно якої невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судовою рішення без поважних причин.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що подальші заходи щодо виділення коштів із Державного бюджету па фінансування виконання вказаного судового рішення від діяльності головного управління не залежать.
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №821 виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Згідно з пунктом 7 Порядку №821 для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Пунктом 8 Порядку №821 встановлено, що невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі № 520/9414/25 знаходиться на виконанні у пенсійного органу з урахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821.
Враховуючи вчинені відповідачем дії в межах законодавчо встановленої компетенції, спрямовані на фактичне виконання рішення суду від 09.07.2025 по справі № 520/9414/25, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача в межах даної справи.
Колегія суддів зауважує, що невиконання рішення суду в частині здійснення виплати в повному обсязі суми заборгованості пов`язане з об`єктивними причинами, які не залежать від волі відповідача, оскільки виділення коштів відбувається за відповідними бюджетними асигнуваннями з Пенсійного фонду України.
Верховний Суд у постанові від 28.03.2020 по справі №611/26/17 висловив позицію, відповідно до якої правовий інститут контролю за виконанням рішення суду підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
При цьому відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №520/9414/25.
При цьому, судова колегія враховує пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» розмір пенсії позивача з 01.01.2026 становить 26642,39 грн, що не було охоплено предметом спору в межах справи №520/9414/25, у зв`язку з чим доводи скаржника про нездійснення виплати саме поточної пенсії в розмірі 45870,08 грн є безпідставними.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 по справі №520/9414/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	І.М. Ральченко   В.В. Катунов