Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/7512/25
Провадження №2-др/711/44/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Позарецької С.М., розглянувши в письмовому провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, заяву ОСОБА_1 , що подана її представником адвокатом Черниченком Євгеном Миколайовичем, про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява ОСОБА_1 (позивач по справі), що подана її представником адвокатом Черниченком Є.М. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на оплату професійної правничої допомоги. Зазначено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2026 позовні вимоги задоволені. Під час розгляду справи було подано заяву про розподіл судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу.
Зазначено, що між позивачем та її представником адвокатом був укладений договір від 13.03.2025 №015/25-ц, відповідно до якого сторони визначили, що за виконану роботу клієнт сплачує адвокату гонорар з розрахунку не менше 3000грн. за годину роботи адвоката та погоджується у додатковій угоді (додатку №1) до даного договору. Договором передбачені види робіт та послуг, які надаються ОСОБА_1 адвокатом Черниченком Є.М., загальна вартість яких становить 24600грн. 00коп.
Згідно із актом приймання передачі наданих послуг по договору від 13.03.2025, адвокатом визначені договором послуги були надані. За вказану професійну правничу допомогу позивач протягом 15 днів після фактичного отримання коштів зобов`язаний сплатити адвокату 24600грн., про що зазначено у додатковій угоді від 21.04.2026 до договору від 13.03.2025 та акті виконаних робіт від 21.04.2026.
Таким чином, заявник просить суд поновити строк подання доказів сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, розглянути заяву без участі заявника та її представника, а також постановити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24600грн.
Відповідачем ОСОБА_2 , через його представника за довіреністю ОСОБА_3 , подано заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. Зазначено, що у позовній заяві позивачем зазначено орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, який становить 20000грн. Між тим, на цей час позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги, який складає вже 24600грн., тобто більше, ніж заявлено попередньо. Вважає, що подання заяви про ухвалення додаткового рішення є неправомірним. Крім того, як на думку відповідача, договір про правничу допомогу був складений 13.03.2025, але поданий до суду, станом на час розгляду справи, не був. Також відповідач не погоджується із переліком послуг, які зазначені в акті приймання – передачі наданих послуг. Вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є надмірним та неспівмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та складністю справи, а більшість послуг, включених до акту не можуть бути визнані судом такими, що були об`єктивно необхідними для розгляду даної справи та вартість яких має бути відшкодована за рахунок відповідача. Крім того, стягнення витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються. Отже, просить суд зменшити заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу з 24600грн. до 1364грн. 48коп., з розрахунку зменшення вартості годин роботи адвоката до показника, встановленого п. 2 Методики обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу, затвердженої постановою КМУ від 17.09.2014 №465 (в ред. від 21.12.2016 №1048) та врахування загальному часу роботи.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Таким чином, судом вирішено провести розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи, оскільки заявником поставлене питання лише щодо розподілу судових витрат (витрат на правничу допомогу).
Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, врахувавши позицію сторін по справі, висловлену письмово, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення за таких підстав:
встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2026 у справі №711/7512/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені повністю, також стягнуто з останнього на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову.
Докази щодо витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги стороною позивача подано до суду 21.04.2026 (поштовим відправленням через Укрпошту), які надійшли до суду 24.04.2026. Таким чином, позивачем строки подачі доказів, враховуючи норми ч. 8 ст. 141 ЦПК України не порушені та те, що відповідну заяву було викладено у позовній заяві та подано до суду ще й 02.03.2026. 
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
Частинами 1 та 2 ст. 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У п. 9 ч. 1 ст.1 цього Закону № 5076-VI установлено, що представництво — вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Не належить до інших видів правничої допомоги лобіювання, що здійснюється відповідно до Закону України "Про лобіювання" (п. 6 ч. 1 ст.1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Згідно зі ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування при вирішення заяви сторони. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Крім того, у позовній заяві зазначено про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу адвоката – 20000грн. 00коп., у заяві від 02.03.2026 стороною позивача, зокрема і представника, зазначено про те, що документальне підтвердження понесених судових витрат, зокрема, в частині надання позивачу професійної правничої допомоги, буде подано до суду протягом 5 днів, тобто відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Також, до позовної заяви та заяви про розподіл судових витрат було долучено і досліджено під час розгляду справи по суті: ордер адвоката Черниченка Є.М. серія СА №1131926 від 13.08.2025; договір № 015/25-ц від 13.03.2025 про надання правничої допомоги, що укладений між адвокатом Черниченком Є.М. та ОСОБА_1 , у якому визначені істотні умови договору, зокрема щодо розміру гонорару та повноважень адвоката, питань оплати за надані послуги тощо. Так, п.п. 3.1 передбачено, що сторони визначили, що за виконану роботу клієнт сплачує адвокату гонорар з розрахунку не менше 3000грн. за годину роботи адвоката та погоджується у додатковій угоді (додатку №1) до даного договору. Також стороною позивача надано додаткову угоду до договору від 13.03.2025, яка датована 21.04.2026, в якій зазначено детальний опис робіт (надання послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги і загальна вартість становить 24600грн. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг до договору №015/25-ц про надання правової допомоги від 13.03.2025 зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги, в якому зазначено, що вартість однієї години становить 3000грн. і загальна вартість – 24600грн. на стадії розгляду справи судом першої інстанції.
Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №8 26/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Суд, дослідивши та проаналізувавши означені документи, дійшов висновку, що вони є належними, допустимими та достатніми доказами. 
Враховуючи викладені обставини та досліджені по справі докази, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 20000грн. 00коп., які фактично понесені і, які необхідні були задля забезпечення представництва прав/інтересів позивача у справі суду першої інстанції, враховуючи умови договору про надання правничої допомоги із додатковою угодою до нього, відомості переліку робіт та послуг, що були надані адвокатом по цій цивільній справі. Суд враховує суб`єктний склад учасників справи, складність та категорію справи, характер спірних правовідносин, правові дії та позиції сторін спору в суді першої інстанції, об`єм наданих представником позивача послуг і виконаних робіт, витрачений на це час, обсяг і складність складених процесуальних документів. Також судом враховано те, що за наявними у судовій справі матеріалами, адвокат Черниченко Є.М. – представник позивача не вчиняв під час розгляду справи дій, які б призвели до затягування розгляду справи, не було ним подано й жодних необґрунтованих заяв і клопотань. 
Крім того, за даними акту від 21.04.2026 виконані роботи адвоката (надані послуги), які оцінені у 24600грн. 00коп., включають: консультації, здійснення підготовчих заходів для визначення суми відшкодування, підготовчі дії, спрямовані на подання позовної заяви до суду, підготовка та подання позовної заяви в суд. Між тим, як на думку суду, ці роботи (послуги) були фактично здійснені адвокатом до звернення позивача до суду, тобто на початку судового провадження по цій справі, а тому, відповідно, вони вже й були оцінені у 20000грн. 00коп. (такий розмір, як орієнтовний розрахунок процесуальних витрат, зазначено у позовній заяві). Доказів про те, що сторона позивача не могла передбачити витрати (перевищення на 4600грн. 00коп.) на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, подано не було. Зокрема, й відсутня інформація про інші види робіт (послуг), які б були виконані (надані) адвокатом і, які б відносилися до витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, під час розгляду справи судом першої інстанції. Крім того, послуги: складання розрахунку судових витрат, які були понесені (підготовка заяви про стягнення судових витрат), а також направлення позовної заяви та додатків до суду (подання позовної заяви до суду), - не відносяться до відповідних витрат, враховуючи положення ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також висновки постанови ВС від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 та постанови ВС від 04.11.2019 у справі №9901/264/19.
Отже, в іншій частині (щодо стягнення 4600грн. 00коп.) заява задоволенню не підлягає. 
Що стосується доводів заяви сторони відповідача, як заперечень стосовно заяви позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу, то, як на думку суду, вони не є тими обставинами та підставами, окрім тих, які вже враховані судом, для зменшення відповідних витрат. Суд вважає, що розмір витрат 20000грн. 00коп. є обґрунтованим, співмірним, справедливим і пропорційним до предмета спору. Отже, заява підлягає до часткового задоволення, з огляду на вище викладене.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 246, 265, 270, 354, 355 ЦПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , що подана її представником адвокатом Черниченком Євгеном Миколайовичем, про ухвалення додаткового рішення, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000грн. 00коп.
В іншій частині відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 25.05.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька