Справа № 183/6752/26
№ 3/183/2304/26
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю: секретаря судового засідання Ткач К.О., потерпілого ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника – адвоката Іванова М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,
в с т а н о в и в :

30 травня 2026 року о 15 годині 30 хвилин по вул. Українській, 256 в с. Знаменівка Самарівського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що того дня, а саме 30 травня 2026 року о 15 годині 30 хвилин він дійсно керував автомобілем «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 , на якому їхав до знайомого в с. Знаменівка ремонтувати телевізор. У знайомого 2 будинки по вул. Українській, тому він знизив швидкість, включив лівий показник повороту та почав повертати. За ним у попутному напрямку рухався ще один автомобіль, який в свою чергу також знизив швидкість. Коли він почав повертати ліворуч отримав удар від автомобіля «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , якого він не бачив. Доповнив, що автомобіль, який рухався за ним, був не «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , а інший легковий автомобіль, марку він не запам`ятав, який після ДТП та розмови з ОСОБА_1 поїхав далі. Після ДТП вони зупинилися на місцях, він підійшов до водія «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , та запитав «що ти робиш?», на що той відповів, що він не увімкнув поворот. Після цього ОСОБА_1 викликав поліцію. Коли приїхали поліцейські вони всіх опитали, склали схему, віддали їм документи та поїхали. Зазначив, що його водійський стаж складає приблизно 40 років, тому вважає, що водій «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_1 міг і не побачити його сигнал повороту, оскільки він рухався від нього через один автомобіль.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що того дня, а саме 30 травня 2026 року о 15 годині 30 хвилин він керував автомобілем «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , на якому рухався по вул. Українській в с. Знаменівка, швидкість руху складала приблизно 45 км/год. Попереду нього рухався ще один легковий автомобіль, марку якого він не запам`ятав, а перед цим автомобілем рухався автомобіль «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 , який в свою чергу йому було оглядово досить добре видно. Водій вказаного автомобіля трішки дивно вів себе на дорозі, він то пригальмовував, то відновлював швидкість, то брав праворуч. Потім, оскільки заборон по ПДР для нього не було, він вирішив здійснити обгін вказаних транспортних засобів. В момент маневру він відчув удар в автомобіль, який здійснив «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 . Стверджує, що ОСОБА_2 не увімкнув показник повороту перед маневром, тому він правомірно здійснював обгін. Зазначив, що він взагалі не бачив, що ОСОБА_2 має намір повертати, оскільки відчув удар лише в момент обгону, порівнявшись з автомобілем ОСОБА_2 . Зазначив, що якби ОСОБА_2 завчасно, а саме за 50 метрів до моменту повороту увімкнув необхідний показник, як того вимагають ПДР, він би в жодному разі не пішов би на обгін та не наражав би себе і інших на небезпеку.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 – адвокат Іванов М.М. просив закрити справу стосовно свого підзахисного за відсутності в його діях складу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 жодних ПДР не порушував та в момент маневру виконав усі дії, які мав виконати в тій дорожній ситуації, що склалася. Вважає, що у безпечності свого маневру не переконався саме ОСОБА_1 , коли почав обганяти декілька автомобілів. Звернув увагу суду на те, що працівники поліції при складанні матеріалів стосовно ОСОБА_2 не опитали свідка ОСОБА_3 , яка була пасажиркою автомобіля «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 , в момент ДТП. Крім цього, в написанні прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності працівниками поліції допущено помилку, оскільки в протоколі та інших матеріалах справи особа зазначена як Нізовський, а правильно Низовський.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що того, дня, а саме 30 травня 2026 року о 15 годині 30 хвилин вона була пасажиркою автомобіля «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 , на якому вони з її товаришем ОСОБА_2 їхали в с. Знаменівка до його знайомого. Приблизно метрів за 20 до його будинку ОСОБА_2 увімкнув лівий показник повороту, це вона побачила на панелі задач автомобіля, почав поворот і відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 . Після ДТП вона бачила, як водій «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , поговорив з водієм автомобіля, який рухався за ними, потім він поїхав, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поспілкувались, потім приїхали поліцейські. Останні її не опитували. Зазначає, що ОСОБА_2 перед поворотом їхав прямо, змін напрямку руху не робив.
Суд вважає встановленою вину ОСОБА_2 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі таких досліджених та оцінених судом у відповідності до ст. 252 КУпАП доказів:
- пояснень ОСОБА_2 щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, наданих нею у судовому засіданні;
- пояснень потерпілого ОСОБА_1 щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, наданих ним у судовому засіданні;
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 679712 від 30.05.2026 разом зі схемою місця ДТП, долученою до нього, якими зафіксовано факт правопорушення;
- рапорту поліцейського Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до якого 30.05.2026 о 16.06 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що на вул. Українській в с. Знаменівка Дніпропетровської області відбулося ДТП за участю автомобілів «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , та «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 ,.
Так, відповідно до пункту 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Суд звертає увагу на те, що наявність у діях водія причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.
Судом встановлено, що 30 травня 2026 року о 15 годині 30 хвилин по вул. Українській, 256 в с. Знаменівка Самарівського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху ліворуч, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку, порівнявшись з ним. Суд зазначає, що у розглядуваній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 , змінюючи напрямок свого руху, повинен був завчасно заявити про свої наміри шляхом увімкнення відповідного покажчика повороту та переконатися у безпеці свого маневру.
Суд звертає увагу, що водій ОСОБА_2 під час руху, керуючи автомобілем, повинен був бути більш уважним, стежити за дорожньою обстановкою та, відповідно, для забезпечення безпеки дорожнього руху маневрувати автомобілем з дотриманням ПДР, та при цьому не здійснювати дій, які можуть загрожувати безпеці як йому самому, так і іншим учасникам дорожнього руху. Саме недотримання водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху й перебувало у причинному зв`язку з цією ДТП.
Доводи сторони захисту про те, що ДТП сталася через недотримання ПДР водієм автомобіля «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , не можуть свідчити про його невинуватість у вчиненні правопорушення з огляду на таке.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 537/1916/18 від 26.01.2021, при виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.
Як зазначалося вище і підтверджується, зокрема, дослідженими судом доказами, саме створення водієм автомобіля «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_2 аварійної обстановки шляхом зміни напрямку свого руху для водія автомобіля «Toyota Highlander», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , який здійснював маневр обгону, і перебувало у причинному зв`язку з розглядуваною ДТП.
Об`єктивних даних ставити під сумнів достовірність досліджених доказів у суду не має.
Водночас, показання свідка ОСОБА_3 не можуть свідчити про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки остання зазначила, що ОСОБА_2 дійсно почав здійснювати маневр повороту ліворуч, в результаті чого і відбулося зіткнення. Навіть при увімкненні покажчика повороту останній перед зміною напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Будь-яких об`єктивних перешкод для ОСОБА_2 побачити перед зміною напрямку руху автомобіль потерпілого, який здійснював маневр обгону, не було.
В свою чергу суд уважає, що у дорожній ситуації, яка мала місце 30.05.2026 о 15.30, водій ОСОБА_1 не міг передбачити і прорахувати, що водій автомобіля «ЗАЗ 110557-73», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не побачить його та зненацька змінить напрямок свого руху в момент, коли автомобілі порівнялися. Водій ОСОБА_1 не зобов`язаний був виходити з того, що інші учасники дорожнього руху можуть грубо порушити Правила дорожнього руху України, а, навпаки, відповідно до п. 1.4 ПДР мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
До того ж, межі розгляду справи про адміністративне правопорушення визначаються даними, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і лише в межах інкримінованого їй адміністративного правопорушення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що вказані вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 було порушено, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.
З урахуванням наведеного, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Суд зазначає, що слушним є зауваження захисника ОСОБА_2 – адвоката Іванова М.М. про те, що працівниками поліції при складені протоколу та інших матеріалів по справі було не правильно зазначено прізвище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме   ОСОБА_5 , а правильно   ОСОБА_6 . Разом з тим, вказана обставина була усунута в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, шляхом встановлення та перевірки анкетних даних останнього та в конкретному випадку не впливає ані на подію правопорушення, ані на кваліфікацію дій особи та не може свідчити про його невинуватість у вчиненні правопорушення. До того ж, сам ОСОБА_2 під час розгляду справи підтвердив та не заперечував, що саме він і був учасником ДТП, яке мало місце 30.05.20126 о 15.30, а не якась інша особа.
Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , судом не встановлено.
При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_2 повинно бути застосовано адміністративне стягнення на рівні мінімальної межі санкції ст. 124 КУпАП, а саме у виді штрафу, що у відповідності до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності піддавати ОСОБА_2 адміністративному стягненню в межах найбільшої санкції ст. 124 КУпАП.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 124, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 збір на користь держави у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим – протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя          О.І. Гузоватий