Справа № 576/1245/26
Провадження №1-кп/576/274/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року          м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді       ОСОБА_1 
при секретарі        ОСОБА_2 
за участі:
прокурора       ОСОБА_3 ,
обвинуваченої       ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальне провадження № 12026200620000322 від 01.05.2026 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Велика Берізка Середино-Будського району Сумської області, громадянки України, зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 185 КК України -

ВСТАНОВИВ :
09.04.2026 року близько о 15:30 год., ОСОБА_4 працюючи як соціальний робітник Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Глухівської міської ради надавала послуги з господарських робіт на території домоволодіння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 . 
В подальшому, перебуваючи в коридорі вказаного будинку, ОСОБА_4 праворуч від входу на підлозі побачила чорну дорожню сумку, в якій виявила грошові кошти в розмірі 10 000 грн. В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь. Скориставшись тим, що господарка будинку ОСОБА_5 займалась домашніми справами та не здійснювала постійного нагляду за діями ОСОБА_4 , остання, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, таємно з вказаної дорожньої сумки викрала грошові кошти в розмірі 10 000 грн., купюрами по 1000 грн. кожна, належні ОСОБА_5 . Після чого з викраденими грошима ОСОБА_4 покинула місце злочину, та розпорядилась ними на власний розсуд.
Протиправними діями ОСОБА_4 спричинила матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 у сумі 10 000 гривень.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. 
Допитана в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро покаялась, надала пояснення, які в частині часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення співпадають з викладеним в обвинувальному акті. 
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченої не має, матеріальна шкода їй відшкодована у повному обсязі, стосовно покарання покладається на розсуд суду.
За згодою учасників процесу суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд прийняв до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, докази, які ніким не оспорювались, та прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 185 КК України, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченої та кваліфікація її дій учасниками судового провадження не оспорюються.
Оцінюючи зібрані по справі та перевірені докази, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 діяння повністю доведено і його слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином;особу обвинуваченої, яка свою вину визнала повністю, щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину, завдану потерпілій шкоду відшкодувала; позитивно характеризується за місцем роботи; стан здоров`я обвинуваченої, яка на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, досудову доповідь Глухівського центру з питань пробації, який вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства,позицію потерпілої, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
В рішенні «Бемер проти Німеччини» Європейський Суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз…суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
Виходячи із зазначеного, відношення обвинуваченої ОСОБА_4 до скоєного, даних про її особу: свою вину визнала повністю, щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину, відшкодувала завдану шкоду потерпілій, позитивно характеризується за місцем роботи; наявність обставин, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, висновок органу пробації, який вважає, що виправлення ОСОБА_4  можливе без ізоляції її від суспільства, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за її належною поведінкою органом пробації під час звільнення від відбування покарання з встановленням іспитового строку відносно основного покарання на підставі статті 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених статтею 76 КК України. 
Обраний ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Відомості про наявність речових доказів суду не надані.
Витрати на проведення судових експертиз відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Початок іспитового строку обраховувати з 01 липня 2026 року.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1