УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/247/23 Головуючий у 1-й інст. Літвин О.О. 
Категорія 62 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №285/247/23 за позовом  ОСОБА_1 до Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 травня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Літвин О.О. в м.Звягелі,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області. Просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок (паїв) розміром 1,7232 га та 0,8229 га, які розташовані на території Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Зібравши необхідні документи для оформлення спадщини, вона звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Постановою державного нотаріуса від 10 лютого 2022 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки вона у встановлений законом шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на день смерті спадкодавця постійно з нею не проживала. Мати перед смертю хворіла, потребувала постійного догляду та вона фактично до дня смерті з нею проживала, доглядала її, а потім здійснила її поховання, хоча зареєстрована була за іншою адресою. Після смерті матері вона пережила нервовий стрес, захворіла та лікувалася, а коли амбулаторне лікування не дало результатів, 24 лютого 2019 року їй була проведена операція. Після операції вона продовжувала перебувати на лікуванні довгий час і тому пропустила строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що фактично прийняла спадщину, оскільки останній час, до смерті матері доглядала за нею, обробляла город, здійснила поховання ОСОБА_2 та, будучи зареєстрованою за іншою адресою, продовжувала проживати в будинку померлої після її смерті. Після смерті матері пережила нервовий стрес, має погане здоров`я, а тому постійно лікувалася у різних лікарів, перенесла операцію, після якої певний час була на лікарняному. Вважає, що її захворювання та фактичне прийняття спадщини є підставами для продовження строку прийняття спадщини, оскільки має конституційне право на майно матері, як єдина спадкоємиця, і позбавлення її майна є незаконним і несправедливим. 

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити, - рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері.

Представник відповідача Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області у судове засідання не з`явився. Юридична особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, судова повістка доставлена до електронного кабінету (а.с.75). Ярунська сільська рада Звягельського району Житомирської області спрямувала до суду лист про розгляд справи без участі її представника. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06 липня 2017 року серії НОМЕР_1 (а.с.5). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Спадкодавець ОСОБА_2 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). 

ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 04 березня 2011 року та копією свідоцтва про шлюб від 18 листопада 2016 року (а.с.6,13).

ОСОБА_2 на праві власності належать земельні ділянки: площею 0,8229 га із кадастровим номером 1824082400:01:000:0387 та площею 1,7232 га із кадастровим номером 1824082400:01:000:0104, які знаходяться в АДРЕСА_2 , що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки (а.с.11-12).

Постановою Новоград-Волинської державної нотаріальної контора Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10 лютого 2022 року №220/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 (а.с.4).

Із листа Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18 березня 2023 року №374/02-14/288/17 убачається, що 31 жовтня 2017 року на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» заведена спадкова справа №288/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.27). При зверненні ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 10 лютого 2022 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії згідно з постановою №220/02/31. Інші спадкоємці з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 до Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області не зверталися.

Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Звягельська багатопрофільна лікарня» Звягельської міської ради прослідковується, що ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: с.Тернівка, Звягельський район, перебувала на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні з 24 лютого 2019 року по 04 березня 2019 року з діагнозом: розрив кісти лівого яєчника (а.с.45).

За змістом частини третьої ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220,1222,1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу (частини перша та друга ст.1223 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша ст.1269 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року в справі №6-1320цс17 зроблено висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Із урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі №6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року в справі №198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року в справі №712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року в справі №592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року в справі №381/4482/16-ц.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року в справі №6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі №487/2375/18, від 03 березня 2021 року в справі №145/148/20, від 21 квітня 2022 року в справі №96/12109/18.

Судова практика Верховного Суду в подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.

Згідно з частиною четвертою ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері, позивач не надала, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що вона хворіла, не підтверджують обставин, які б доводили поважні причини пропуску строку, оскільки з наданих доказів вбачається, що позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в період із 24 лютого по 04 березня 2019 року, а спадщина після смерті її матері ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів перебування на лікуванні у період із липня 2017 року по лютий 2019 року матеріали справи не містять та скаржником в суді апеляційної інстанції не надано.

Отже, належних та достатніх доказів, які б беззаперечно підтвердили існування перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, позивач до суду не надала. 

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та додаткового правового обґрунтування, із огляду на викладене вище, не потребують, а ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та переоцінці доказів, яким суд першої інстанції надав правильну оцінку у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: