ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1545/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників учасників у справі:
від позивача: Верхацький І.В. – адвокат, за довіреністю (приймає участь в режимі відеоконференції), 
від відповідача – не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» 
про стягнення 130 648 877,11 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про стягнення 130 648 877,11 грн заборгованості за поставлений природний газ за договором постачання природного газу № 8661-ТКЕ(24)-22 від 04.09.2024 (договір), з покладенням на відповідача судових витрат: судового збору в розмірі 847 840,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що оплату за переданий газ відповідач здійснив частково та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 5.1 договору, у зв`язку з чим станом на 03.12.2025 сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 130 648 877,11 грн. 
Ухвалою від 17.12.2025 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу постановив розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 14.01.2026 суд задовольнив заяву позивача про проведення судових засідань для його представника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
01 січня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
06 січня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив.
12 січня 2026 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, 30 січня 2026 року – клопотання про зупинення провадження у справі.
02 лютого 2026 року від позивача надійшло заперечення на зазначене клопотання.
Призначене на 03.02.2026 судове засідання не відбулося через оголошення повітряної тривоги. Ухвалою суд повідомив учасників справи про наступне судове засідання.
У судовому засіданні, що відбулося 05.03.2026 за участю представників обох сторін, суд оголосив перерву у судовому засіданні до 09.03.2026.
Призначене на 09.03.2026 судове засідання не відбулося через оголошення повітряної тривоги. Ухвалою суд повідомив учасників справи про наступне судове засідання.
У судовому засіданні, що відбулося 17.03.2026 за участю представників обох сторін, оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.
Ухвалою від 17.03.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 11 год. 00 хв. 16.04.2026.
Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явився. 08 квітня 2026 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки адвокат прийматиме участь у іншій справі № 580/7572/25 за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про застосування заходів реагування, розгляд якої знаходиться на завершальній стадії (судові дебати).
Розглянувши вказане клопотання відповідача, беручи до уваги, що адвокат не додав відповідних доказів, зокрема, що саме він буде представником при розгляді справи № 580/7572/25, заслухавши представника позивача, який зазначив, що клопотання направлене на затягування розгляду справи, адже відповідач не обмежений у кількості представників та мав забезпечити явку в судове засідання свого представника, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.
Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) основними засадами господарського судочинства є розумність строків розгляду справи та неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Водночас учасники зобов`язані з`являтися у судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою (п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України).
Також за частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.
Суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника.
У судовому засіданні, що відбулося 16.04.2026 за участю представника позивача, суд заслухавши вступне слово та усні пояснення, перейшов до з`ясування обставин справи та дослідження доказів. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Суд завершив розгляд справи по суті, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення. 
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.04.2026 підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність (стаття 76 ГПК України), допустимість (стаття 77 ГПК України), достовірність (стаття 78 ГПК України) кожного доказу окремо, а також вірогідність (стаття 79 ГПК України) і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
Виклад позицій учасників судового процесу.
Позивач обґрунтовував пред`явлений позов неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу № 8661-ТКЕ(24)-22 від 04.09.2024 в частині оплати поставленого природного газу, зазначаючи, що протягом вересня 2024 року - квітня 2025 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 287 107 951,75 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а відповідач сплатив частково.
Предметом спору є заборгованість, що виникла за період постачання природного газу протягом вересня 2024 року - квітня 2025 року, у сумі 130 648 877,11 грн. 
Відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі та зазначає, що позов подано передчасно, обґрунтовуючи таким. 
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі також - Закон) кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед постачальником природного газу врегульовується шляхом проведення взаєморозрахунків – тобто розрахунків з погашення заборгованості, що проводяться за рахунок видатків державного бюджету учасникам процедури врегулювання заборгованості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення:
- кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (прим.: тобто в період за який заявлені позовні вимоги) (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу. 
При цьому, обсяг заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню, організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, створеними відповідно до вимог цього Закону. 
Відповідач є виконавцем комунальних послуг у місті Черкаси. Крім того, ПрАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» включено до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури за типом основної послуги - постачання теплової енергії, постачання гарячої води на території м. Черкаси. 
При наданні зазначених послуг ПрАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» застосовує тарифи, встановлені Черкаською міською радою. 
19 серпня 2022 року набрав чинності Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування».
Статтею 1 зазначеного Закону введено мораторій на підвищення тарифів на комунальні послуги. Зокрема, протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, забороняється підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на послуги:
- з розподілу природного газу; 
- теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. 
Статтею 2 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» встановлено гарантії, що надаються суб`єктам господарювання. Зокрема, суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з частиною першою статті 1 цього Закону, компенсується:
- заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначеному Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».
При цьому, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» передбачено, що кошти, отримані з державного бюджету на фінансування гарантій і компенсацій, передбачених частинами першою - третьою статті 2 цього Закону, за виключенням сум відшкодування витрат, понесених суб`єктами ринку природного газу та у сфері теплопостачання внаслідок воєнних дій та з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій на ремонт пошкоджених виробничих потужностей та інфраструктури, використовуються виключно для розрахунків з акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», акціонерним товариством «Укртрансгаз» з метою подальшої закупівлі зазначеними суб`єктами природного газу для забезпечення потреб опалювального сезону 2022/2023 років, у тому числі для забезпечення балансування газотранспортної системи України, та для розрахунків з акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України». 
Тобто, вищезазначеним Законом України змінено загальний порядок виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу, що використовується для виробництва електричної та теплової енергії, у зв`язку з введенням в Україні мораторію на підвищення тарифів на комунальні послуги.
З огляду на це, правовідносини сторін в даному спорі регулюються не тільки загальними нормами права, а й спеціальними, які підлягають першочерговому застосуванню. 
Стаття 15 Закону України «Про ціни та ціноутворення» передбачає, що Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів. 
Зважаючи на те, що Черкаською міською радою прийнято рішення про застосування ПрАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» в період дії воєнного стану тарифів на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі нижчому від економічно обґрунтованих, відповідно положень ст. 4 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», вимог Методики визначення заборгованості з різниці в тарифах, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 977 відповідач підготував та подав на узгодження територіальній комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах розрахунки з різниці економічно обґрунтованих та фактично застосованих. 
Зазначена заборгованість з різниці в тарифах підтверджена Територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах:
- 82 678 793,00 гривень за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 (протокол засідання Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах № 22 від 11.05.2023);
- 49 951 241,00 гривень за період з 01.04.2023 по 30.06.2023 (протокол засідання Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах № 36 від 08.08.2023);
- 129 775 289,00 гривень за період з 01.01.2025 по 31.03.2025 (протокол засідання Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах № 19 від 15.05.2025;
- 57 953 750,00 гривень за період з 01.04.2025 по 30.06.2025 (протокол засідання Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах № 29 від 14.08.2025);
- 60 988 973,00 гривень за період з 01.07.2025 по 30.09.2025 (протокол засідання Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах № 39 від 14.11.2025).
Виходячи з вищевикладеного, відповідач зазначає, що загальна сума боргу Держави перед ПрАТ «Черкаське хімволокно» по компенсації різниці в тарифах становить 381 348 046,00 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403 затверджено Порядок та умови надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі також – Порядок). 
Відповідно до положень п. 3 Порядку Головним розпорядником субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води є Мінрегіон. 
Таким чином, ст. 1, 4 Закону чітко визначене джерело та спосіб погашення заборгованості за природний газ, а саме шляхом перерахування суми відшкодування різниці в тарифах в погашення заборгованості теплопостачальної організації (ПрАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО») перед ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг». 
Крім того, сума відшкодування різниці в тарифах має цільове призначення – за рахунок такого відшкодування погашається виключно заборгованість за природний газ в процедурі проведення взаєморозрахунків (ст. 4 Закону). 
На сьогоднішній день заборгованість Держави перед відповідачем з відшкодування різниці в тарифах, яка складає 381 348 046,00 гривень, є непогашеною, що в свою чергу спричинило не врегулювання питання погашення заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг». 
Разом з цим, відповідач зазначає, що позов з боку ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг» про стягнення заборгованості заявлений до ПрАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» передчасно. 
За наявних обставин позовні вимоги можуть бути заявлені до сторони, яка не виконує вимоги ст. 4 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403 щодо здійснення взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах. 
Отже, встановлення наявності фактів належного виконання або порушення процедури взаєморозрахунків, передбаченої ст. 4 Закону, сторонами таких розрахунків, можливо лише за умови з`ясування позиції учасників таких розрахунків, на яких Законом покладено обов`язок відшкодування різниці в тарифах.
Заперечуючи проти доводів відповідача у відповіді на відзив позивач зазначає, що Кабінетом Міністрів України не було визначено механізму, порядку та умови надання субвенцій з державного бюджету на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у 2023-2025рр, як і у 2026 році.
Для проведення розрахунків по компенсації різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води має бути передбачено кошти у державному бюджеті на відповідний рік, укладено відповідний договір про організацію взаєморозрахунків згідно з Примірним договором. Проте такий договір відсутній у матеріалах справи щодо спірної заборгованості за спірним договором постачання природного газу. Окрім того, умови договору постачання природного газу не містять відкладальної умови щодо здійснення розрахунків за використаний природний газ до розрахунків по компенсації різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Жоден із наведених Законів і постанов не містять будь-яких нормативних приписів щодо зміни умов виконання договорів постачання природного газу, в тому числі і щодо заборгованості, яка є предметом розгляду у справі.
Питання щодо застосування положень Закону 2479-ІХ та Закону 1730 розглядалося Верховним судом у справі № 925/636/23, у справі № 920/481/23.
Процедура врегулювання заборгованості за рахунок видатків із Державного бюджету є чітко регламентованою та здійснюється на підставі укладеного договору про організацію взаєморозрахунків. 
Позивач звертає увагу, що відповідно до п. 6 Порядку взаєморозрахунки можуть проводитись між суб`єктами господарювання, але їх проведення не є обов`язком. 
Дію Постанови КМУ № 1403 не продовжено, як і не прийнято нову постанову із зазначеного питання.
Щодо Протоколів територіальних комісій, доданих до відзиву на позовну заяву, то у вказаних протоколах відсутнє посилання, що цими сумами має бути погашена заборгованість за спожитий природний газ за спірним договором № 8661-ТКЕ(24)-22. 
Верховний Суд у справі № 920/481/23 дійшов висновку: що наявність заборгованості Держави перед ТОВ «Сумитеплоенерго» спричинила неврегулювання питання погашення заборгованості перед ТОВ «Нафтогаз Трейдинг», оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення ТОВ «Сумитеплоенерго» від виконання своїх договірних зобов`язань. Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 910/11830/20 та у справі № 925/636/23.
Відповідач посилався на протоколи № 22 від 11.05.2023, № 36 від 08.08.2023, при розгляді справ за позовом ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» до ПрАТ «Черкаське хімволокно»: справи № 925/636/23 про стягнення 320 901 495,25 грн, справи № 925/237/24 про стягнення 12 973 241,88 грн, справи № 925/239/24 про стягнення 333 056 546,72 грн. Отже, відповідачем не доведено належними доказами що надані Протоколи стосуються спірного договору і відсутність обов`язку виконати зобов`язання за договором постачання природного газу від 04.09.2024 № 8661-ТКЕ(24)-22, а тому твердження відповідача про передчасність подання позову до суду позивач вважає безпідставним.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що у 2026 році, як виняток з положень пункту 1 частини другої статті 29 та пункту 1 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України, податок на доходи фізичних осіб (крім податку, визначеного пунктом 1-1 частини другої статті 29 Бюджетного кодексу України, та податку від оподаткування доходів у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу), що сплачується (перераховується) згідно з Податковим кодексом України на відповідній території України (крім території міст Києва та Севастополя), зараховується до загального фонду державного бюджету у розмірі 21 відсоток, до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад - у розмірі 64 відсотки. 
З метою сталого проходження опалювального періоду 2025/2026 років та забезпечення своєчасних розрахунків за комунальні послуги та енергоносії у 2026 році додаткові надходження до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, визначені частиною першою цієї статті, у розмірі 4 відсотки спрямовуються на проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, які використовуються в процесі виробництва теплоенергії або іншого виду енергії, на підтримку підприємств з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, централізованого постачання холодної води та водовідведення. У разі наявності заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води зазначені кошти у першу чергу спрямовуються на погашення такої заборгованості. 
Відтак твердження позивача з приводу відсутності в бюджеті на 2026 рік статей, якими б передбачалося надання субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах, не відповідають дійсності.
Згідно з п. 3 Перехідних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» дію абзацу дев`ятого частини першої статті 4 Закону 1730 зупинено на 2026 рік. 
В 2025 році означена норма також була зупинена згідно п. 3 Перехідних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». 
Відповідно відповідач зауважує, що на сьогоднішній день відсутній чіткий механізм проведення взаєморозрахунків, на який звертає увагу позивач.
Крім того, Протокол територіальної комісії не повинен містити в собі посилання на будь-який договір, оскільки до компетенції Територіальної комісії не входить визначення кредитора, якому будуть перераховуватись кошти. Це документ, який лише фіксує різницю між отриманим прибутком та прибутком, який могла отримати теплопостачальна організація при застосуванні економічно обґрунтованого тарифу. 
Одночасно відповідач зауважує, що протягом опалювальних сезонів 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024, 2024-2025 та 2025-2026 років тарифи на послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для побутових споживачів не змінювалися. Підставою для мораторію на підвищення тарифів були укладений 30 вересня 2021 року між Асоціацією міст України, Кабінетом Міністрів України, Офісом Президента України та НАК «Нафтогаз України» Меморандум про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері теплопостачання в опалювальному періоді 2021/2022, а також Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» № 2479-IX від 29 липня 2022 року.
Фактичні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. 
04 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» (споживач) було укладено договір постачання природного газу № 8661-ТКЕ(24)-22, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п. 1.1).
Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.5).
Постачальник протягом 3-х (трьох) робочих днів з дати одержання актів зобов`язується повернути споживачу по одному примірнику оригіналів актів, підписаних уповноваженим представником постачальника або надає обґрунтовану відмову від підписання акта. 
Після підписання сторонами актів приймання-передачі, замовлені обсяги природного газу за договором вважаються скоригованими (п. 3.5.4).
Відповідно до п. 4.1 ціна на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:
4.1.1. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як обсяг I (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ - 6183,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 7420,00 грн; 
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м. 
Всього ціна газу для обсягу І (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7583,89 грн.
4.1.2. Ціна природного газу для Обсягу ІІ визначається щомісяця для виробника теплової енергії за такою формулою:
Р = Pueex х k1 х k2, 
де Р – ціна природного газу для виробника теплової енергії; 
Pueex – середньозважена ціна, що склалася на ресурс місяця, що передує місяцю постачання природного газу та склалася за результатами електронних біржових торгів на товарній біржі «Українська енергетична біржа» за всіма договорами, умовами оплати та базисами (в газотранспортній системі, газосховищах), та за всіма стандартизованими продуктами за напрямком «Природний газ», за період з 1 по 20 (включно) числа місяця за всі торгові дні місяця, з урахуванням податку на додану вартість, у гривнях за 1000 куб. метрів газу; 
k1 – коригуючий коефіцієнт, що враховує вартість грошей у часі за обліковою ставкою Національного банку, діючою на день розрахунку коригуючого коефіцієнта, та середнім очікуванням прострочення оплати виробників теплової енергії на рівні 80 календарних днів, за лінійними розрахунками; 
k2 – коригуючий коефіцієнт, націнка постачальника природного газу, що становить 1,050. 
Якщо протягом поточного місяця постачання природного газу не здійснювались електронні біржові торги на товарній біржі «Українська енергетична біржа» за всіма договорами, умовами оплати та базисами (в газотранспортній системі, газосховищах), ціна залишається на рівні попереднього місяця, розрахована згідно з наведеною формулою.
Крім того податок на додану вартість за ставкою 20 %. 
Крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20 % - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м. 
Постачальник щомісячно розміщує інформацію щодо зміни ціни газу за Обсягом ІІ на офіційному сайті постачальника naftogaztrading.com.ua або відповідна інформація надсилається постачальником споживачу листом на електронну адресу споживача, вказану у розділі 14 «Адреси та реквізити сторін» цього договору. Така ціна є обов`язковою для застосування сторонами з 1 числа місяця, на який вона розрахована та не потребує окремого оформлення додатковою угодою. Сторони домовились, що ціна природного газу Обсягу ІІ буде вказана при документальному оформленні Обсягу ІІ у відповідному акті приймання передачі газу. 
Сторони підтверджують, що цілком погоджуються з порядком визначення та зміни ціни Обсягу II, зазначеним в даному пункті договору. При цьому, споживач вважається повідомленим про зміну ціни Обсягу II з моменту здійснення публікації відповідної інформації на офіційному сайті постачальника naftogaztrading.com.ua або з моменту відправлення відповідного повідомлення постачальником на електронну адресу споживача, зазначену у розділі 14 даного договору;
4.1.3. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як Обсяг ІІІ (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ – 13 658,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20 %, всього з ПДВ – 16 390,00 грн; 
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць,всього з коефіцієнтом – 136,576 грн, крім того ПДВ 20 % - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м. 
Всього ціна газу для Обсягу ІІІ (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.
Загальна фактична вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування (п. 4.3).
Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:
- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання - передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього договору (п. 5.1).
Згідно з пунктом 5.4 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору.
Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору.
Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим Договором.
Згідно з підпунктом 4 пункту 6.2 договору споживач зобов`язаний прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.
Згідно з підпунктом 4 пункту 6.3 договору постачальник має право отримати оплату за переданий за цим договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим договором.
Згідно з абзацом 2 пункту 7.2 Договору у разі наявності у виробника теплової енергії невідшкодованої заборгованості з різниці в тарифах, розрахованої та узгодженої відповідно до законодавства, на суму заборгованості за природний газ, що еквівалентна сумі заборгованості з різниці в тарифах на відповідну дату, неустойка (штрафи, пені), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.
У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) розв`язуються у судовому порядку (п. 11.2).
Договір підписано сторонами з використанням електронних цифрових підписів.
Між постачальником та споживачем були підписані всі акти приймання-передачі природного газу в період із вересня 2024 року по квітень 2025 року:
поставка вересня 2024 року – акт приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2024 року, обсяг переданого газу: 281,78200 тис. куб. м, вартістю 2 137 002,90 грн (обсяг І); 
поставка жовтня 2024 року – акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2024 року, обсяг переданого газу: 2 887,61000 тис. куб. м, вартістю 21 899 308,51 грн (обсяг І); 
поставка листопада 2024 року – акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2024 року, обсяг переданого газу: 5 607,64800 тис. куб. м, вартістю: 42 527 769,89 грн (обсяг І); 
поставка грудня 2024року – акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2024 року, обсяг переданого газу: 7 672,30483 тис. куб. м, вартістю: 58 185 894,38 грн (Обсяг І); 
поставка січня 2025 року – акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2025 року, обсяг переданого газу: 6 563,40300 тис. куб. м, вартістю: 53 049 337,45 грн (обсяг І); 
поставка лютого 2025 року – акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2025 року, обсяг переданого газу: 6 003,84500 тис. куб. м, вартістю: 48 526 655,98 грн (обсяг І); 
поставка березня 2025 року – акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2025 року, обсяг переданого газу: 5 803,90848 тис. куб. м, вартістю: 46 910 649,78 грн (обсяг І);
поставка квітня 2025 року – акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2025 року, обсяг переданого газу: 1 716,19764 тис. куб. м, вартістю: 13 871 332,86 грн (обсяг І).
Позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 287 108 951,75 грн. Відповідач частково сплатив за поставлений природний газ – 156 459 074,64 грн та має основну заборгованість в розмірі 130 648 877,11 грн, що також підтверджено розрахунком суми основного боргу за договором, та у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення 130 648 877,11 грн.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами фактично відсутні спори як щодо обсягів та вартості переданого позивачем відповідачу газу, так і щодо коштів, які були перераховані в рахунок оплати такого газу.
Отже між сторонами виникло майново-господарське зобов`язання на підставі договору постачання природного газу.
Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення заборгованості.
Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.
Згідно з пунктом першим частини другої ст. 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Частиною першою ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною сьомою ст. 179 Господарського кодексу України (ГК України) передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки. 
Відповідно до частини першої статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.
Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина 2 статті 714 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару, а продавець зобов`язаний передати у власність покупця оплачений товар.
Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається з умов договору, строки оплати за поставлений природний газ є такими, що настали.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правовим висновком, викладеним у п. 51 постанови Верховного Суду від 23.04.2024 у справі № 925/636/23 та п. 55 постанови Верховного Суду від 07.05.2025 у справі № 920/481/23, наявність заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання не є достатньою підставою для звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування.
Верховний Суд у постанові від 07 травня 2025 року у справі № 920/481/23 щодо порядку відшкодування різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом 1730, виходить з такого. 
Відповідно до ст. 2 Закону 1730 в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію. 
Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до ст. 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру (абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону 1730 в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX). 
Абзаци 1 та 2 ст. 4 Закону 1730, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639, встановлювали, що взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення: кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії для населення, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води іншим категоріям споживачів або операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу. 
Взаєморозрахунки проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та/ або Законом «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абз. 7 ст. 4 Закону 1730 в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX з урахуванням змін, внесених Законом від 16.12.2021 № 1974-IX). 
Згідно із розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 2479 абз.1 ст. 4 Закону 1730 після слова «Взаєморозрахунки» доповнено словами «або перерахування субвенції», а також доповнено абз. 3 такого змісту: «кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника «останньої надії», за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу». 
Отже, законодавець визначив, що проведення розрахунків може здійснюватися шляхом взаєморозрахунків або перерахування субвенції. До переліку заборгованості, як підлягає врегулюванню, додав також заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед ТОВ «Нафтогаз Трейдинг» за спожитий природний газ з 01.06.2021. 
Водночас визначив, що для цього сторони повинні укласти договір про організацію взаєморозрахунків. 
Взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абз. 9 ст. 4 Закону 1730).
Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення». 
Згідно з п. 5 цього Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі учасники розрахунків). 
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 
Частина 5 цієї статті визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. 
Закон 2479 встановлює єдину підставу для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах – це договір про організацію взаєморозрахунків, і не встановлює можливість проведення таких взаєморозрахунків за рішенням суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості за спожитий газ. 
Згідно із ч. 4 ст. 14 ЦК особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. 
Ця норма надає можливість сторонам договору або законодавцю визначити обставини, за яких особа може бути звільнення від цивільного обов`язку або його виконання. Звільнення від виконання цивільного обов`язку означає повне припинення самого цивільного зобов`язання. Звільнення від виконання обов`язку має місце тоді, коли сам обов`язок зберігається (продовжує існувати), проте його не можна виконати примусово. 
Ані договір постачання природного газу, ані Закон 2479 не передбачають звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ з 01.06.2021, а також послуги з його розподілу та транспортування, лише через наявність заборгованості з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання. Законодавець передбачив умови та порядок її врегулювання. 
Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.04.2024 у справі № 925/636/23. Стаття 4 Закону 1730 в редакції Закону 2479 має на меті врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ з 01.06.2021. Це врегулювання здійснюється шляхом взаєморозрахунків між сторонами заборгованості; перерахування субвенції з державного бюджету теплопостачальним та теплогенеруючим організаціям для погашення заборгованості; наявність заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання не є достатньою підставою для звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування. Для застосування цього механізму сторони мають укласти договір про організацію взаєморозрахунків. Умови та порядок проведення взаєморозрахунків або перерахування субвенції у 2022 році визначені постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403; Закон 1730 не передбачає можливість проведення взаєморозрахунків за рішенням суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості за спожитий газ. Суд не може провести таке зарахування самостійно.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Борг за рахунок субвенцій з державного бюджету станом на час вирішення спору не сплачений, а лише підлягає погашенню і врегулюванню за рахунок держави в межах видатків спеціального фонду державного бюджету по Закону № 1730 та за окремим договором, а тому спірна заборгованість підлягає до примусового стягнення. 
З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у заявленому розмірі визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, сплачена сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 847 840,00 грн.
Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (пр-т Хіміків, 76, м. Черкаси, ідентифікаційний код 00204033) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 42399676) 
130 648 877,11 грн основного боргу, 
847 840,00 грн витрат зі сплати судового збору. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. 
Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 28 травня 2026 року.

Суддя О.В. Чевгуз