ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/2290/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» (далі – ТОВ «777 Трейдінг Груп», товариство, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – митний орган, відповідач) про визнати протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000298/2 від 24.11.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2025 між ТОВ «777 Трейдінг Груп» (покупець) та Womy equipment supply B.V. (Нідерланди) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №1711NL, відповідно до якого продавець зобов`язався поставити товар – автобуси VDL XNL405E100В002643, XMGDE18FS0HO21859, XMGDE18FS0H021846 та XMGDE18FS0H021857, а покупець прийняти та оплатити їх на умовах, визначених у цьому контракті. Загальна сума контракту становить 43 000,00 Євро. Ціна однієї одиниці транспортного засобу: XNL405E100В002643 – 11 000,00 Євро; XMGDE18FS0HO21859 – 10 000,00 Євро; XMGDE18FS0H021846 – 12 000,00 Євро та XMGDE18FS0H021857 – 10 000,00 Євро.
З метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту 24.11.2025 декларантом товариства в порядку електронного декларування подано до Волинської митниці митну декларацію №25UA205050046109U4 з описом товару «Автобус міський ,що був у використанні: марка згідно з довідником - VDL BERKHOF модель згідно з довідником - AMBASSADOR (кузов, шасі, рама) № XMGDE18FS0H021857 - включаючи водія, загальна к-сть сидячих - 33 місце - загальна к-сть стоячих - 48 місць - для людей з обмеженими можливостями - 1місце - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування - тип двигуна – дизель - робочий об`єм циліндрів двигуна 6692 см.куб.-номер двигуна - невизначений-потужність - 166kw-колісна формула - 4х2 - календарний рік виготовлення – 2013-модельний рік виготовлення – 2013 Країна виробництва - (NL) Торгівельна марка "VDL"».
На підтвердження обґрунтованості заявленої в митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант разом з декларацією надав митному органу пакет документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості товару.
Однак, незважаючи на надання ТОВ «777 Трейдінг Груп» повного пакету документів, який виключає будь-які сумніви щодо митної вартості товару, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів Волинською митницею не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та 24.11.2025 декларанту надійшло повідомлення від митного органу про необхідність надання додаткових документів.
Позивач вказує, що повідомлення митниці не відповідає положенням статей 53, 54 Митного кодексу України (далі – МК України), зокрема митним органом не вказано, які складові митної вартості необхідно підтвердити шляхом надання витребуваних документів, не визначені обставини, які зумовили витребування додаткових документів, не обґрунтовано сумнівів щодо можливості обчислити числові значення митної вартості на підставі поданих документів.
Волинською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000298/2 від 24.11.2025 у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком.
Позивач уважає, що зауваження, які були вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, були зроблені без будь-якого аналізу змісту наданих до митного оформлення документів та направлених на вимогу митного органу додаткових документів.
На думку позивача, митним органом при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не було спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність декларанта визначити на підставі наданих документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за правилами визначеними у статті 58 МК України.
Митниця не підтвердила належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За таких умов позивач уважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UA205050/2025/000298/2 від 24.11.2025 необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам МК України і підлягає скасуванню, а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-15).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 75).
У відзиві на позовну заяву від 16.03.2026 представник відповідача заперечує проти позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції вказує, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: 
- відповідно пункту 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 17.11.2025 №1711nl (далі – Контракт) терміни відправки товару затверджуються додатково, проте жодної інформації щодо термінів поставки не надано до митного оформлення;
- пунктом 6 Контракту передбачено, що товари, які поставляються за контрактом вважаються зданими Продавцем і прийнятими Покупцем після передачі ТЗ та документів на нього представнику. Зазначаємо, що перелік документів визначається видом операції. В даному випадку здійснюється купівля-продаж товару, а отже передача транспортного засобу та документів повинні бути належним чином підтверджені. Загальноприйнятими документами передачі є Акти приймання передачі ТЗ, розписки про отримання, транспортні накладні, довіреності або накази, проте декларантом не надано жодного документального підтвердження, що передбачається пункт 6 Контракту;
- відповідно калькуляції від 24.11.2025 зазначені витрати на доставку в сумі 47100 грн, в тому числі по маршруту Zevenbergen (Нідерланди) – Ягодин (Україна) в сумі 45390 грн та по маршруту Ягодин – Ковель в сумі 1710 грн. Незрозуміло за яким критерієм керувалися під час саме такого поділу понесених витрат, адже документального підтвердження для здійснення числового розрахунку понесених прямих та непрямих транспортних витрат (чеків, квитанцій, бухгалтерських документів тощо) не подано. Також не надано інформації щодо маршруту транспортування товару (місце завантаження/розвантаження), так як місцем доставки товару згідно калькуляції від 24.11.2025 вказано Ковель, а місцем реєстрації ТОВ «777 Трейдінг Груп» є місто Луцьк. Між даними містами орієнтовно відстань становить 75 км, а отже витрати, вказані в калькуляції можуть бути неостаточними;
- продавцем товару відповідно до Контракту є компанія, зареєстрована в Нідерландах та товар оформлено на експорт в Нідерландах 19.11.2025 (згідно копії митної декларації країни відправлення No25NLCSS74AQGQRDDA9). При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке виписане безпосередньо на ТОВ «777 Трейдінг Груп» №A58011672 видане в Австрії та датується теж 19.11.2025. Процедура експорту та реєстрації, як в Нідерландах, так і в Австрії потребують часу на обробку та вимагають фізичної участі власника або уповноваженої особи. Ці юридично значимі дії неможливо здійснити одночасно через географічну віддаленість, час, потрібний для проведення кожної процедури, а також неможливості переміщення транспортного засобу між країнами в межах того ж самого дня. Таким чином, вищезазначений документ, що стосується реєстрації в Австрії містять ознаки неможливості їх оформлення у вказану дату при зазначених обставинах. Також, в поданій калькуляції від 24.11.2025 зазначена протяжність маршруту між містами Zevenbergen (Нідерланди) – Ягодин (Україна) 1513 км. Відповідно логістичної онлайн-платформи даний кілометраж може бути прийнятий до уваги, проте з огляду на зазначену реєстрацію транспортного засобу в країна Австрія, декларантом не відображено повного маршруту транспортування товару Нідерланди- Австрія -Україна що свідчить про не надання загальної суми транспортних витрат по доставці даного товару, яка є складовою митно вартості товару;
- згідно рахунка-фактури №10251332 від 17.11.2025 для підтвердження господарської операції купівлі-продажу товару не подано банківські платіжні документи, що стосуються товару (за наявності, навіть часткову оплату/передоплату). Згідно пункту 5 Контракту оплата за товар повинна бути здійснена до 18.02.2026, проте відповідно до пункту 12 цей контракт є дійсним до 31.12.2025. Для підтвердження заявленої митної вартості товару не надано банківських платіжних документів, адже згідно договору купівлі-продажу, одна сторона (продавець) зобов`язана передати майно (товар) у власність та сплатити за нього певну грошову суму. В даному випадку товар передано Покупцеві, але оплата відтермінована на надто тривалий строк. При даній умові післяплати постачальник несе ризик неплатежу. Вказане є не типовою комерційною практикою, що викликає сумнів, адже оплата товару через декілька місяців після його видачі є невигідною та неприйнятною через наявність фінансових ризиків та ускладнення обліку;
- з огляду на структуру поданого контракту встановлено, що підписи та штампи сторін розміщені виключно на останній сторінці. На даній сторінці відсутній текст контракту та його істотні умови, що не дозволяє встановити з яким саме текстом та з яким змістом зобов`язань сторони погодилися. В даному випадку контракт вважається неналежно оформленим, адже існує ризик підміни тексту чи заміни сторінок. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.
Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару не надано жодних додаткових документів, листом від 24.11.2025 повідомлено про їх відсутність.
Виявлені митним органом розбіжності у документах, поданих для митного оформлення, могли бути усунуті шляхом надання витребуваних митницею додаткових документів або надання відповідних пояснень. Однак відмова декларанта від їх подання свідчить про відсутність належної зацікавленості у підтвердженні заявленого розміру митної вартості товару. 
Таким чином, декларантом не було усунуто та не спростовано виявлені митним органом неточності й розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості, що унеможливлювало її перевірку та підтвердження.
Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару митну вартість товару №UA205050/2025/000298/2 від 24.11.2025 згідно якого митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС.
Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» (ЕМД від 20.05.2024 №UA401020/2024/028055), згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: - товар 1– на рівні 29300 євро/шт. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено: «Автобус, бувший у використанні марки VDL, моделі- CITEA LLE 120.225, країна походження EU, календарний рік виготовлення- 2013, модельний рік виготовлення- 2013, робочий об`єм циліндрів двигуна - 6692 см3, потужність 162 квт, 37 місць для сидіння, 44 стоячих місця та для людей з обмеженими можливостями - 1 місце...» імпорт якого здійснено на умовах поставки FCA Lublin, митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом визначення митної вартості. Коригування на обсяг партії та умови поставки митним органом не здійснювалося. 
З урахуванням наведеного уважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є такими, що відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим (арк. спр. 78-84).
У відповіді на відзив від 18.03.2026 представник позивача просила адміністративний позов задовольнити з підстав, викладених у позові (арк. спр. 127-130).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за участі сторін за позовом ТОВ «777 Трейдінг груп» до Волинської митниці про визнання протиправними дій та скасування рішення (арк. спр. 132).
Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Між ТОВ «777 Трейдінг груп» (Покупець) та Womy equipment supply B.V. (Продавець) 17.11.2025 укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №1711nl (арк. спр. 17-21), за умовами якого продавець зобов`язується поставляти товар – автобуси VDL vin: XNL405E100В002643, XMGDE18FS0HO21859, XMGDE18FS0H021846 та XMGDE18FS0H021857, а покупець прийняти та оплатити їх на умовах, визначених у цьому контракті.
Згідно із пунктом 2 вказаного контракту ціна контракту встановлюється в Євро. Загальна сума контракту становить 43 000,00 Євро. Ціна однієї одиниці транспортного засобу становить: XNL405E100В002643 – 11 000,00 Євро; XMGDE18FS0HO21859 – 10 000,00 Євро; XMGDE18FS0H021846 – 12 000,00 Євро та XMGDE18FS0H021857 – 10 000,00 Євро.
Нормами пункту 3 контракту визначено, що умови поставки EXW Zevenbergen, 4761 RK Netherlands відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року. У день відвантаження продавець сповіщає про це покупця. У день отримання товару покупець сповіщає про це продавця. Товар супроводжується наступними документами: технічною документацією на транспортний засіб, технічним паспортом на транспортний засіб, комерційним інвойсом; сертифікат Євро 1, експортна декларація та іншими документами за запитом покупця.
Відповідно до пункту 5 контракту оплата здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця, шляхом оплати з розрахункового рахунку покупця. Форма оплати – післяоплата – відстрочка платежу – 18.02.2026. Усі банківські накладні витрати в країні покупця несе покупець, усі інші банківські витрати несе продавець.
Товари, поставлені за контрактом, вважаються зданими продавцем і прийнятими покупцем після передачі свідоцтва транспортного засобу та документів до нього представнику покупця (пункт 6 контракту).
Відповідно до інвойсу (рахунку-фактури) від 17.11.2025 №10251332 продавець поставив позивачу товар автобус VDL Ambassafor, VIN: № НОМЕР_1 вартістю 10 000,00 EUR (арк. спр. 29-30).
Для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України транспортного засобу, а саме: «Автобус міський ,що був у використанні: марка згідно з довідником - VDL BERKHOF модель згідно з довідником - AMBASSADOR (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 - включаючи водія, загальна к-сть сидячих - 33 місце - загальна к-сть стоячих - 48 місць - для людей з обмеженими можливостями - 1місце - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування - тип двигуна – дизель - робочий об`єм циліндрів двигуна 6692 см.куб.-номер двигуна - невизначений-потужність - 166kw-колісна формула - 4х2 - календарний рік виготовлення – 2013-модельний рік виготовлення – 2013 Країна виробництва - (NL) Торгівельна марка "VDL"», ТОВ «777 Трейдінг груп» 24.11.2025 подав до Волинської митниці МД №25UA205050046109U4. Митну вартість визначено за першим методом (за ціною договору) на рівні 10 000,00 EUR (арк. спр. 43-44).
Для підтвердження митної вартості транспортного засобу позивачем додано: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 17.11.2025 №1711nl (арк. спр. 17-21), рахунок-фактура (інвойс) від 17.11.2025 №10251332 (арк. спр. 28-29), експортна митна декларація країни відправлення від 19.11.2025 №25NLCSS74AQGQRDDA9 (арк. спр. 38-39), калькуляція транспортних витрат від 24.11.2025 (арк. спр. 33), висновок експерта від 24.11.2025 №3535 (зворот арк. спр. 113), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 03.04.2025 № 0709748638 (арк. спр. 53-56), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.11.2025 № A58011672 (арк. спр. 57-59), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 20.11.2025 AF01425235, довідка №241125065 від 24.11.2025 (арк. спр. 144); фото від 24.11.2025 (зворот арк. спр. 120-122).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:
- відповідно пункту 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 17.11.2025 №1711nl (далі – Контракт) терміни відправки товару затверджуються додатково, проте жодної інформації щодо термінів поставки не надано до митного оформлення;
- пунктом 6 Контракту передбачено, що товари, які поставляються за контрактом вважаються зданими Продавцем і прийнятими Покупцем після передачі ТЗ та документів на нього представнику. Зазначаємо, що перелік документів визначається видом операції. В даному випадку здійснюється купівля-продаж товару, а отже передача транспортного засобу та документів повинні бути належним чином підтверджені. Загальноприйнятими документами передачі є Акти приймання передачі ТЗ, розписки про отримання, транспортні накладні, довіреності або накази, проте декларантом не надано жодного документального підтвердження, що передбачається пункт 6 Контракту;
- відповідно калькуляції від 24.11.2025 зазначені витрати на доставку в сумі 47100 грн, в тому числі по маршруту Zevenbergen (Нідерланди) – Ягодин (Україна) в сумі 45390 грн та по маршруту Ягодин – Ковель в сумі 1710 грн. Незрозуміло за яким критерієм керувалися під час саме такого поділу понесених витрат, адже документального підтвердження для здійснення числового розрахунку понесених прямих та непрямих транспортних витрат (чеків, квитанцій, бухгалтерських документів тощо) не подано. Також не надано інформації щодо маршруту транспортування товару (місце завантаження/розвантаження), так як місцем доставки товару згідно калькуляції від 24.11.2025 вказано Ковель, а місцем реєстрації ТОВ «777 Трейдінг Груп» є місто Луцьк. Між даними містами орієнтовно відстань становить 75 км, а отже витрати, вказані в калькуляції можуть бути неостаточними;
- продавцем товару відповідно до Контракту є компанія, зареєстрована в Нідерландах та товар оформлено на експорт в Нідерландах 19.11.2025 (згідно копії митної декларації країни відправлення №25NLCSS74AQGQRDDA9). При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке виписане безпосередньо на ТОВ «777 Трейдінг Груп» №A58011672 видане в Австрії та датується теж 19.11.2025. Процедура експорту та реєстрації, як в Нідерландах, так і в Австрії потребують часу на обробку та вимагають фізичної участі власника або уповноваженої особи. Ці юридично значимі дії неможливо здійснити одночасно через географічну віддаленість, час, потрібний для проведення кожної процедури, а також неможливості переміщення транспортного засобу між країнами в межах того ж самого дня. Таким чином, вищезазначений документ, що стосується реєстрації в Австрії містять ознаки неможливості їх оформлення у вказану дату при зазначених обставинах. Також, в поданій калькуляції від 24.11.2025 зазначена протяжність маршруту між містами Zevenbergen (Нідерланди) – Ягодин (Україна) 1513 км. Відповідно логістичної онлайн-платформи даний кілометраж може бути прийнятий до уваги, проте з огляду на зазначену реєстрацію транспортного засобу в країна Австрія, декларантом не відображено повного маршруту транспортування товару Нідерланди- Австрія -Україна що свідчить про не надання загальної суми транспортних витрат по доставці даного товару, яка є складовою митно вартості товару;
- згідно рахунка-фактури №10251332 від 17.11.2025 для підтвердження господарської операції купівлі-продажу товару не подано банківські платіжні документи, що стосуються товару (за наявності, навіть часткову оплату/передоплату). Згідно пункту 5 Контракту оплата за товар повинна бути здійснена до 18.02.2026, проте відповідно до пункту 12 цей контракт є дійсним до 31.12.2025. Для підтвердження заявленої митної вартості товару не надано банківських платіжних документів, адже згідно договору купівлі-продажу, одна сторона (продавець) зобов`язана передати майно (товар) у власність та сплатити за нього певну грошову суму. В даному випадку товар передано Покупцеві, але оплата відтермінована на надто тривалий строк. При даній умові післяплати постачальник несе ризик неплатежу. Вказане є не типовою комерційною практикою, що викликає сумнів, адже оплата товару через декілька місяців після його видачі є невигідною та неприйнятною через наявність фінансових ризиків та ускладнення обліку;
- з огляду на структуру поданого контракту встановлено, що підписи та штампи сторін розміщені виключно на останній сторінці. На даній сторінці відсутній текст контракту та його істотні умови, що не дозволяє встановити з яким саме текстом та з яким змістом зобов`язань сторони погодилися. В даному випадку контракт вважається неналежно оформленим, адже існує ризик підміни тексту чи заміни сторінок. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.
Згідно статті 53 та статті 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) транспортні (перевізні) документи; 6) банківські платіжні документи, що стосуються товару; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант відмовився від надання вищевказаних документів, про що зазначено в заяві від 24.11.2025 (зворот арк. спр. 115).
Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000298/2 від 24.11.2025 (арк. спр. 49-50), відповідно до графи 33 даного рішення, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: -товар 1– на рівні 29300 євро/шт за ЕМД від 20.05.2024 № UA401020/2024/028055.За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено: «Автобус, бувший у використанні марки VDL, моделі- CITEA LLE 120.225, країна походження- EU, календарний рік виготовлення- 2013, модельний рік виготовлення- 2013, -робочий об`єм циліндрів двигуна - 6692 см3, потужність 162 квт, 37 місць для сидіння, 44 стоячих місця та для людей з обмеженими можливостями - 1 місце…» імпорт якого здійснено на умовах поставки FCA Lublin, митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом визначення митної вартості. Коригування на обсяг партії та умови поставки митним органом не здійснювалося.
Також, у зв`язку з винесенням рішення, Волинською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/001069 (арк. спр. 51).
В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA205050046240U8 від 25.11.2025 (арк. спр. 45-48) із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України.
Скориставшись правом, передбаченим пунктом 8 статті 55 МК України, позивачем надано додаткові пояснення від 14.12.2025 (арк. спр. 62-66) разом із копією Договору про надання послуг від 17.11.2025 №17/11 та акт прийому передачі №17/11 від 24.11.2025 (арк. спр. 34-37); копія контракту №1711nl від 17.11.2025 з підписами сторін на кожній сторінці та відбитками печаток (арк. спр. 24-28) та копія інформація офіційного сайду Податкового та митного союзу (арк. спр. 40-41).
Відповідач листом від 25.12.2025 №7.3-1/15-02/14/14937 повідомив, що підстави для скасування рішення про визначення митної вартості №UA205050/2025/000298/2 від 24.11.2025 та визнання заявленої митної вартості відсутні (арк. спр. 67-71).
Уважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000298/2 від 24.11.2025 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду про його оскарження.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 17.11.2025 №1711nl (арк. спр. 17-21), рахунок-фактура (інвойс) від 17.11.2025 №10251332 (арк. спр. 28-29), експортна митна декларація країни відправлення від 19.11.2025 №25NLCSS74AQGQRDDA9 (арк. спр. 38-39), калькуляція транспортних витрат від 24.11.2025 (арк. спр. 33), висновок експерта від 24.11.2025 №3535 (зворот арк. спр. 113), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 03.04.2025 № 0709748638 (арк. спр. 53-56), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.11.2025 № НОМЕР_2 (арк. спр. 57-59), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 20.11.2025 AF01425235, довідка №241125065 від 24.11.2025 (арк. спр. 144); фото від 24.11.2025 (зворот арк. спр. 120-122).
Пунктом 8 частини першої статті 55 МК України передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Додатково, скориставшись правом, передбаченим наведеною вище нормою МК України, позивачем надано додаткові пояснення разом копією із Договору про надання послуг від 17.11.2025 №17/11 та акт прийому передачі №17/11 від 24.11.2025 (арк. спр. 34-37); копія контракту №1711nl від 17.11.2025 з підписами сторін на кожній сторінці та відбитками печаток (арк. спр. 24-28) та копія інформація офіційного сайду Податкового та митного союзу (арк. спр. 40-41).
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Митний орган в оскаржуваному рішенні зауважує, що відповідно пункту 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 17.11.2025 №1711nl терміни відправки товару затверджуються додатково, проте жодної інформації щодо термінів поставки не надано до митного оформлення.
Суд зазначає, що положеннями статті 53 МК України визначено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару, а також встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від передбачених цією статтею.
Водночас наведений перелік не містить обов`язку подання окремого документа чи інформації щодо термінів відправки (поставки) товару.
Крім того, на переконання суду, термін відправки товару сам по собі не є складовою митної вартості товару та не впливає на її числові значення, а тому відсутність інформації щодо строків поставки товару не може свідчити про недостовірність заявленої митної вартості чи бути самостійною підставою для виникнення сумнівів у правильності її визначення.
Разом із тим Волинська митниця, під час митного оформлення товару зауважила, що пунктом 6 Контракту передбачено, що товари, які поставляються за контрактом вважаються зданими Продавцем і прийнятими Покупцем після передачі транспортного засобу та документів на нього представнику. Зазначаємо, що перелік документів визначається видом операції. В даному випадку здійснюється купівля-продаж товару, а отже передача транспортного засобу та документів повинні бути належним чином підтверджені. Загальноприйнятими документами передачі є Акти приймання передачі транспортного засобу, розписки про отримання, транспортні накладні, довіреності або накази, проте декларантом не надано жодного документального підтвердження, що передбачається пункт 6 Контракту.
На переконання суду, зазначення у договорі порядку передачі товару сторонами правочину саме по собі не створює для декларанта обов`язку подання до митного оформлення окремих документів, якщо такий обов`язок прямо не передбачений нормами митного законодавства.
При цьому наведений митним органом перелік документів, зокрема актів приймання-передачі, розписок про отримання, транспортних накладних, довіреностей чи наказів, є власним тлумаченням відповідача та не ґрунтується на приписах МК України, як на обов`язковій умові підтвердження митної вартості товару.
Окрім того, відповідач не зазначив, які саме обставини, що мають значення для визначення митної вартості товару, залишились непідтвердженими внаслідок ненадання таких документів, а також не обґрунтував вплив їх відсутності на правильність розрахунку митної вартості.
За таких обставин сам факт ненадання документів, на які посилається відповідач, не може розцінюватися як належна та достатня підстава для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості товару.
Щодо розподілу понесених витрат, відповідно до калькуляції від 24.11.2025 суд зазначає, що транспортні витрати підтверджені договором про надання послуг від 17.11.2025 №17/11 (арк. спр. 34-36), відповідно до пункту 2.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати послуги з транспортування автобусу VDL з ідентифікаційним номером VIN: № НОМЕР_1 з місця знаходження вантажу за адресою: Zevenbergen (Нідерланди) до пункту його призначення за адресою: місто Ковель, вулиця Володимирська 151, Волинська область, Україна.
Пунктом 5.2 вказаного договору визначено, що вартість послуг, що надаються виконавцем, за умовами даного договору становить 47 100,00 грн. Сторони вправі шляхом підписання акту прийому-передачі наданих послуг збільшити чи зменшити суму базової вартості наданих послуг, що не є підставою для зміни умов договору (в такому випадку акт приймання-передачі наданих послуг матиме силу додаткової угоди в цьому договору).
Актом прийому-передачі від 24.11.2025 до наведеного договору передбачено, що виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи, а саме послуги з транспортування автобусу VDL з ідентифікаційним номером VIN: № НОМЕР_1 з місця знаходження вантажу за адресою: Zevenbergen (Нідерланди) до пункту його призначення за адресою: місто Ковель, вулиця Володимирська 151, Волинська область, Україна становить 47 100,00 грн, в тому числі вартість транспортування за межами митної території України становить 45 390,00 грн, в тому числі вартість транспортування митною території України 1 740,00 грн (арк. спр. 37).
Відповідно до калькуляції витрат по доставці автобуса VDL VIN: № НОМЕР_1 витрати на транспортування за маршрутом Zevenbergen (Нідерланди) - Ковель (Україна) становлять 47 100,00 грн, в тому числі по маршруту Zevenbergen (Нідерланди) - Ягодин Україна 45 390,00 грн; по маршруту Ягодин - Ковель 1 710,00 грн (арк. спр. 37). Калькуляцією також підтверджено, що страхування за рахунок ТОВ «777 Трейдінг груп» не здійснювалося, розвантажувальні та навантажувальні роботи не проводилися (арк. спр. 33).
Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
На думку суду, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми та повною мірою відповідають вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».
Здійснення транспортування товару між містом Ковель та містом Луцьк проводяться на митній території України, що унеможливлює віднесення таких витрат до митної вартості товару, а тому таке посилання відповідача в оскаржуваному рішення є необґрунтованим.
Волинська митниця як підставу для коригування митної вартості товару зазначила, що продавцем товару відповідно до Контракту є компанія, зареєстрована в Нідерландах та товар оформлено на експорт в Нідерландах 19.11.2025 (згідно копії митної декларації країни відправлення №25NLCSS74AQGQRDDA9). При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке виписане безпосередньо на ТОВ «777 Трейдінг Груп» №A58011672 видане в Австрії та датується теж 19.11.2025. Процедура експорту та реєстрації, як в Нідерландах, так і в Австрії потребують часу на обробку та вимагають фізичної участі власника або уповноваженої особи. Ці юридично значимі дії неможливо здійснити одночасно через географічну віддаленість, час, потрібний для проведення кожної процедури, а також неможливості переміщення транспортного засобу між країнами в межах того ж самого дня. Таким чином, вищезазначений документ, що стосується реєстрації в Австрії містять ознаки неможливості їх оформлення у вказану дату при зазначених обставинах. Також, в поданій калькуляції від 24.11.2025 зазначена протяжність маршруту між містами Zevenbergen (Нідерланди) – Ягодин (Україна) 1513 км. Відповідно логістичної онлайн-платформи даний кілометраж може бути прийнятий до уваги, проте з огляду на зазначену реєстрацію транспортного засобу в країна Австрія, декларантом не відображено повного маршруту транспортування товару Нідерланди - Австрія - Україна що свідчить про не надання загальної суми транспортних витрат по доставці даного товару, яка є складовою митно вартості товару.
Суд не погоджується із такими висновками митного органу, оскільки, як убачається з матеріалів справи, документ №А58011672 від 19.11.2025 не є реєстраційним документом транспортного засобу в розумінні законодавства Європейського Союзу, а є свідоцтвом про допуск транспортного засобу до експлуатації із видачею тимчасових номерних знаків на період з 19.11.2025 по 09.12.2025 (арк. спр. 57-59).
При цьому свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є документ № НОМЕР_3 від 03.04.2025, виданий на ім`я продавця товару – Womy equipment supply B.V (арк. спр. 53-56(. Отже, твердження відповідача про здійснення реєстрації транспортного засобу в Австрії 19.11.2025 не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на ототожненні різних за правовою природою документів.
Суд також враховує пояснення позивача про те, що відповідно до умов Контракту (пункт 3) підготовка документів для експорту здійснювалася продавцем самостійно, у тому числі щодо оформлення документів, необхідних для допуску транспортного засобу до експлуатації. Таким чином, саме по собі оформлення відповідного документа в іншій державі-члені Європейського Співтовариства не свідчить про здійснення фізичного переміщення транспортного засобу до такої держави або про обов`язкову фізичну присутність власника чи уповноваженої особи.
Зазначене також підтверджується наявністю експортної митної декларації, відповідно до якої, поставка транспортного засобу здійснювалась з Нідерландів, а свідоцтво про допуск транспортного засобу до експлуатації який надає тимчасовий дозвіл для руху транспортного засобу по дорогах Європейського Союзу.
За наведених обставин висновок відповідача про неможливість здійснення відповідних дій у той самий день є припущенням, яке не підтверджене належними та допустимими доказами.
Крім того, доводи митного органу щодо невідображення маршруту транспортування Нідерланди – Австрія – Україна також не знайшли свого підтвердження, оскільки вони побудовані виключно на помилковому припущенні про здійснення реєстрації транспортного засобу в Австрії.
Відтак, відсутні підстави уважати, що подані декларантом документи не містять повної інформації про транспортні витрати або що заявлена митна вартість товару не включає усіх її складових.
Суд також не приймає до уваги доводи митного органу про неможливість підтвердження заявленої митної вартості товару у зв`язку з ненаданням банківських платіжних документів на момент митного оформлення, а також про нетиповість умов оплати, передбачених контрактом.
Як вбачається з матеріалів справи, умовами зовнішньоекономічного контракту передбачено форму розрахунків у вигляді післяоплати з відстроченням платежу до 18.02.2026 (пункт 5 Контракту). Отже, на момент митного оформлення у декларанта об`єктивно була відсутня підстава для формування та подання банківських платіжних документів, оскільки строк виконання грошового зобов`язання ще не настав.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що фактичне виконання платіжних зобов`язань відбулося пізніше, що підтверджується наданими до суду платіжними інструкціями в іноземній валюті №5 від 29.01.2026 та №11 від 10.02.2026 (арк. спр. 31-32), якими здійснено перерахування коштів за поставлений товар відповідно до умов контракту.
Доводи відповідача щодо суперечності між пунктами 5 та 12 контракту є необґрунтованими, оскільки додатком №1 від 28.12.2025 строк дії контракту було пролонговано, що узгоджується з передбаченим сторонами порядком виконання зобов`язань (арк. спр. 22-23).
Посилання митного органу на «нетиповість» умов розрахунків та оцінку комерційної доцільності відстроченого платежу не ґрунтується на вимогах митного законодавства та виходить за межі повноважень щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів. Відтак такі міркування не можуть розглядатися як належна підстава для поставлення під сумнів достовірності заявлених декларантом відомостей.
Суд також не погоджується із твердженнями відповідача про те, що підписи та штампи сторін у контракті розміщені виключно на останній сторінці. На даній сторінці відсутній текст контракту та його істотні умови, що не дозволяє встановити з яким саме текстом та з яким змістом зобов`язань сторони погодилися. В даному випадку контракт вважається неналежно оформленим, адже існує ризик підміни тексту чи заміни сторінок.
З додатково наданої митному органу копії контракту №1711nl від 17.11.2025 (арк. спр. 24-28) слідує, що на кожній його сторінці наявні як і підписи сторін та їх печатки, які нанесені не однаково, а в хаотичній послідовності, що ставить під сумнів дані твердження відповідача про неналежне оформлення документів.
Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами.
Отже, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Контролюючий орган обмежився лише загальною оцінкою наданих позивачем документів, при цьому, сукупність наданих первинних документів до матеріалів справи, не дають підстав для сумніву щодо здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентом.
Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.
Суд зазначає, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Вимога митного органу про надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; договору (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; транспортних (перевізних) документів; банківських платіжних документів, що стосуються товару; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листи) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Однак, за обставин цієї справи митний орган не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
При цьому вимога митного органу надати договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, може мати місце тоді, якщо позивач вступав у договірні відносини із третіми особами, проте жодні докази у справі не вказують на такі обставини.
Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).
З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (підтримана постановою Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 300/784/24).
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі № 808/1411/17, від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Таким чином, доводи митного органу про наявність істотних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а спирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митого оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митною органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16.
Таким чином, з огляду на зазначене, суд констатує, що прийняте Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA205050/2025/000298/2 від 24.11.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3 328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок), який сплачений згідно із платіжною інструкцією від 13.02.2026 №61 (арк. спр. 16).
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 124, ідентифікаційний код юридичної особи 44356571) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000298/2 від 24 листопада 2025 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 3 328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя В.І. Смокович