КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року м. Київ справа №640/24273/19
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування наказу, дій щодо проведення перевірки, податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій, вимог про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач, ФОП ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також – відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати:
- наказ Головного управління ДФС у м. Києві №8818 від 27.06.2019 про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ;
- дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , яка оформлена актом від 29.07.2019 №1816/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018»;
- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0067124203 від 29.08.2019, яким застосований штраф в сумі 1267,20 грн. та нарахована пеня в сумі 223,96 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067144203, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 291 997 грн та застосований штраф в розмірі 322 999,25 грн;
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0067154203 від 29.08.2019, яким застосовані штрафі санкції в сумі 20 359,99 грн;
- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №0067164203 від 29.08.2019, яким застосована штрафна санкція в розмірі 340 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067184203, яким збільшено грошове зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1 445 600,40 грн та застосований штраф в розмірі 361 400,10 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067194203, яким застосований штраф в розмірі 340 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067204203, яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору в розмірі 120 436,70 грн та застосований штраф в розмірі 30 109,17 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 № Ф-288, в якій повідомлено, що позивач має заборгованість зі сплати ЄСВ в сумі 141 933,88 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 № Ф-16008-10 щодо сплати боргу зі сплати ЄСВ в загальній сумі 164 125,03 грн, у тому числі недоїмка - 141 933,88 грн, штраф - 21 967,19 грн, пеня - 223,96 грн.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги прийняті на підставі незаконної перевірки, оскільки наказ про її призначення є протиправним та не був у встановленому порядку вручений платнику податків; податковим органом порушено порядок проведення перевірки, а висновки акта перевірки є помилковими, однобічними та такими, що не відповідають фактичним обставинам і суперечать нормам податкового законодавства. Крім того, посилався на те, що висновки контролюючого органу ґрунтуються на перебуванні ФОП ОСОБА_1 на загальній системі оподаткування з моменту анулювання реєстрації платника єдиного податку рішенням від 28.03ю2017 №69, яке було скасоване у судовому порядку (адміністративна справа №640/24886/19).
Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що нарахування грошових зобов`язань є правомірним, оскільки позивачем допущено порушення податкового законодавства щодо реєстрації платником податку на додану вартість, подання податкової звітності та занижено доходи, що мало наслідком не нарахування і не сплату податків. Також посилався на правомірність призначення і проведення перевірки та вказав на те, що позивач був повідомлений про спірну перевірку належним чином.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, яка оформлена актом від 29.07.2019 №1816/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 ; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067184203, №0067194203, №0067204203, №0067144203, рішення про застосування штрафних санкцій від 29.08.2019 №0067154203, №0067164203, №0067124203; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 № Ф-288 та від 05.11.2019 №Ф-16008-10. В іншій частині відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 27.11.2023 вказані судові рішення скасовані, а справа направлена на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд зазначив:
« 52. Відтак суди попередніх інстанцій, указуючи на відсутність доказів на підтвердження того, що на адресу ФОП ОСОБА_1 надіслано саме наказ про призначення перевірки та повідомлення, не врахували зазначених вище положень законодавства та наявність в матеріалах справи конверта надісланого на адресу відповідача з відміткою про невручення листа ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням терміну зберігання та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення долученого до зазначеного конверта. Суди першої та апеляційної інстанції поставили під сумнів вложення податковим органом наказу до конверту, який був направлений до адресата. Проте цей факт узагалі судами досліджений не був.
53. Крім того, судами не наведено які саме норми законодавства було порушено податковим органом.
54. Ураховуючи що суди попередніх інстанцій не надали оцінку установленим під час проведення перевірки обставинам, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.»
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 вказану адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачем подано до суду заяву про зміну підстав позову від 21.02.2024, в якій до обґрунтувань, викладених у позовній заяві додано аргументи про те, що оскаржувані індивідуальні акти прийняті відповідачем з огляду на рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 №69 від 28.03.2017, яке було визнано протиправним і скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2020 у справі №640/24886/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020.
Відповідачем подано письмові пояснення та відзив на позов, у яких він заперечив проти задоволення позовних вимог та наполягав на законності дій та рішень контролюючого органу.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
З урахуванням клопотань сторін, суд, керуючись приписами статті 194 КАС України, 21.03.2024 ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від ____________ закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу Головного управління ДФС у м. Києві №8818 від 27.06.2019 про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ; дій Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , яка оформлена актом від 29.07.2019 №1816/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 .

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, суд встановив такі обставини.
Головним управлінням ДФС у м. Києві видано наказ №8818 від 27.06.2019 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 ПК України, пункту 2 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку із неподанням податкових декларацій за 2017 та 2018 роки.
Згідно із поясненнями відповідача даний наказ разом із повідомленням від 01.07.2019 №77638/З/26-15-42-03-27 про проведення перевірки були надіслані на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відправлення повернулось без вручення за закінченням терміну зберігання.
Контролюючим органом з 16.07.2019 по 22.07.2019 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 29.07.2019 №1816/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено наступні порушення позивачем: 1) пункту 292.1 статті 292, пункту 293.3 статті 293 ПК України - не нараховано та не сплачено до бюджету суму єдиного податку за 2017 рік у розмірі 6,60 грн.; 2) підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177, підпункту 49.18.2 пункту 49.18. статті 49, підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 ПК України - податкову декларацію про майновий стан і доходи на другий квартал 2017 року не подано та податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік подано несвоєчасно; 3) статті 177.2 ПК України - занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності: за 2017 рік - на суму 817205, 23 грн., за 2018 рік - на суму 628395, 17 грн.; 4) пункту 196 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України - не нараховано та не сплачено військового збору: за 2017 рік - 68100, 44 грн., за 2018 рік - 52336, 26 грн.; 5) підпункту 4 пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску за 2017 рік не подано таблицю 1 та звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску за 2018 рік подано за невстановленою формою; 6) абзацу 3 пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу: за 2017 рік - 61 666, 00 грн., за 2018 рік - 80 267, 88 грн.; 7) пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - несвоєчасна сплата сум єдиного внеску станом на 10.02.2018 року; 8) пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, статті 187, пункту 201.8 статті 201 ПК України - не визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 1 291 997 грн., а саме по періодах: липень 2017 року - 0 грн., серпень 2017 року - 204519 грн., вересень 2017 року - 180968 грн., жовтень 2017 року - 147590 грн., листопад 2017 року - 51767 грн., грудень 2017 року - 0 грн., січень 2018 року - 56948 грн., лютий 2018 року - 137268 грн., березень 2018 року - 137942 грн., квітень 2018 року - 112650 грн., травень 2018 року - 98039 грн., червень 2018 року - 113957 грн., липень 2018 року - 50347 грн., серпень 2018 року - 0 грн., вересень 20118 року - 0 грн., жовтень 2018 року - 0 грн., листопад 2018 року - 0 грн., грудень 2018 року - 0 грн.
Позивач подав заперечення від 15.08.2019 на акт перевірки (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 15.08.2019 року №З/143438/ФОП).
Головне управління ДФС у м. Києві листом від 23.08.2019 №97593/3/26-15-42-03-27 «Про розгляд заперечень на акт перевірки» повідомила про залишення висновків акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.07.2019 №1816/26-15-42-03-30/3232408776 без змін, а заперечення позивача без задоволення.
В подальшому Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято:
- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0067124203 від 29.08.2019, яким застосований штраф в сумі 1267,20 грн. та нарахована пеня в сумі 223,96 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067144203, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 291 997 грн та застосований штраф в розмірі 322 999,25 грн;
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0067154203 від 29.08.2019, яким застосовані штрафі санкції в сумі 20 359,99 грн;
- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №0067164203 від 29.08.2019, яким застосована штрафна санкція в розмірі 340 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067184203, яким збільшено грошове зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1 445 600,40 грн та застосований штраф в розмірі 361 400,10 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067194203, яким застосований штраф в розмірі 340 грн;
- податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067204203, яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору в розмірі 120 436,70 грн та застосований штраф в розмірі 30 109,17 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 № Ф-288, в якій повідомлено, що позивач має заборгованість зі сплати ЄСВ в сумі 141 933,88 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 № Ф-16008-10 щодо сплати боргу зі сплати ЄСВ в загальній сумі 164 125,03 грн, у тому числі недоїмка - 141 933,88 грн, штраф - 21 967,19 грн, пеня - 223,96 грн.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, ФОП ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової служби України із скаргою від 10.09.2019 (вх. ДПС №2039/6 від 11.09.2019) та доповнення до неї від 18.10.2019 (вх. ДПС №7751/6 від 22.10.2019).
Рішенням Державної податкової служби України від 07.11.2019 №8643/6/99-00-08-05-04 залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м.Києві від 29.08.2019 №0067184203, №0067194203, №0067204203, №0067144203, а скаргу позивача - без задоволення.
Позивач, не погодившись із зазначеними індивідуальними актами, звернувся до суду з цим позовом.

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає таке.
З матеріалів справи та пояснень представників сторін суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2016 по 31.03.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування із застосуванням третьої групи єдиного податку. 
Головним управлінням ДФС у м. Києві 28.03.2017 прийнято рішення №69 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.
В подальшому контролюючим органом видано наказ №8818 від 27.06.2019 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 ПК України, пункту 2 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку із неподанням податкових декларацій за 2017 та 2018 роки (т. І а.с. 133).
Позивач посилався на незаконність даного наказу, оскільки у йому не було відомо про прийняте рішення від 28.03.2017 №69 про анулювання реєстрації платника єдиного податку та він продовжував подавати податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця протягом 2017 та 2018 років та, відповідно, не мав обов`язку реєструватись платником податку на додану вартість і подавати декларації з цього податку.
Відповідач обґрунтовуючи законність оскаржуваного наказу про призначення перевірки зазначив, що оскільки реєстрація ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку була анульована, то з 01.04.2017 по 31.12.2018 він перебував на загальній системі оподаткування і зобов`язаний був подати податкову декларацію про майновий стан і доходи.
Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до підпункту 78.1.2. пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Підпунктом 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 ПК України встановлено, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. 
Отже, з вищевикладеного судом встановлено, що контролюючий орган видав оскаржуваний наказ №8818 від 27.06.2019 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у зв`язку із не поданням ФОП ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи після анулювання реєстрації платника єдиного податку, на виконання підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 ПК України.
Слід зазначити, що рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28.03.2017 №69 було скасоване рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2020 у справі №640/24886/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020.
Разом з тим, на момент видачі наказу №8818 від 27.06.2019 рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28.03.2017 №69 не було скасованим, а тому, з урахуванням норм ПК України, у контролюючого органу були підстави для призначення перевірки.
За приписами пункту 79.2 статті 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Пунктом 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Положеннями абзацу шостого пункту 42.4 статті 42 ПК України передбачено, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
Згідно із поясненнями відповідача даний наказ разом із повідомленням від 01.07.2019 №77638/З/26-15-42-03-27 про проведення перевірки були надіслані на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відправлення повернулось без вручення за закінченням терміну зберігання.
На підтвердження наведених доводів, податковий орган надав до матеріалів справи копії наказу №8818 від 27.06.2019 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, повідомлення від 01.07.2019 №77638/З/26-15-42-03-27 про проведення перевірки, фіскального чеку від 02.07.2019 про відправлення рекомендованого поштового повідомлення 0101125316116 Зайцеву, конверта, на якому зазначено отримувачем « ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 » наявний штрих-код 0101125316116 та Довідка ф.20 із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання (дата вчинення цієї довідки на копії конверта не розбірлива); рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 0101125316116 (т. І а.с. 134-137).
Позивач наполягав та тому, що надані відповідачем копії конверта з довідкою ф 20 та рекомендованого повідомлення не є допустимими доказами, оскільки не підтверджують факт надіслання на його адресу наказу з повідомленням про проведення перевірки, адже не містять дату, яку мала поставити поштова служба при неможливості вручити платнику податків поштового відправлення.
Суд зазначає, що аналіз податкового законодавства свідчить про те, що наказ про призначення перевірки та повідомлення повинні бути надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням. Додаткових вимог до надсилання таких документів (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається, направлення цінним листом з описом вкладення) податкове законодавство не містить.
Також норми ПК України не встановлюють обов`язку для податкового органу шукати альтернативні шляхи повідомлення платника податків та/або здійснювати заходи для з`ясування причин невручення поштового відправлення.
Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі – Правила), не встановлюють вимог до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення в частині зазначення реквізитів документа, що надсилається.
Повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу-повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача (пункт 2 Правил). Відповідно до пункту 62 Правил у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Податковий кодекс України, як і Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків чітко визначив категорію поштового відправлення (рекомендований лист), якою контролюючий орган має підтвердити надіслання платнику податків наказу про призначення перевірки та повідомлення.
Таким чином, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).
При цьому абзац другий пункту 79.2 статті 79 ПК визначає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Водночас, слід звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у справі №816/228/17 ухвалила постанову від 08.09.2021, в якій звернула увагу, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що вищенаведені обставини щодо неотримання ФОП ОСОБА_1 поштового відправлення з наказом про призначення перевірки та повідомленням про проведення перевірки не можуть слугувати самостійною підставою для визнання протиправними і скасування індивідуальних актів, прийнятих відносно позивача за результатами проведення відповідної перевірки.
Досліджуючи відповідність нормам законодавства оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 29.08.2019 №0067184203, №0067194203, №0067204203, №0067144203, рішень про застосування штрафних санкцій від 29.08.2019 №0067154203, №0067164203, №0067124203 та вимог про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 № Ф-288 та від 05.11.2019 №Ф-16008-10, суд встановив наступне.
ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2016 по 31.03.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності і здійснював господарську діяльність з надання консультаційних послуг з питань комерційної діяльності із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи.
Згідно із підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.
Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.
Головним управлінням ДФС у м. Києві 28.03.2017 прийнято рішення №69 про анулювання реєстрації платника єдиного податку через наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, відповідно до підпункту 298.3.2 пункту 298.2 статті298 ПК України.
Відповідач зазначив, що з огляду на анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку з 01.04.2017 по 31.12.2018 його переведено на загальну систему оподаткування.
Якщо платник податків вважає, що контролюючим органом було не правомірно анульована реєстрація його платником єдиного податку, він може оскаржити рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку як в адміністративному, так і в судовому порядку відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України.
ФОП ОСОБА_1 оскаржив до суду рішення №69 від 28.03.2017 та рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2020 у справі №640/24886/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020, вказане рішення про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку було скасоване.
За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, з моменту набрання законної сили судовим рішенням на користь фізичної особи – підприємця за яким скасовано анулювання реєстрації платника єдиного податку, контролюючим органом вносяться зміни до реєстру платників єдиного податку, зокрема, анулюється дата виключення фізичної особи – підприємця з реєстру платників єдиного податку. Тобто така особа продовжує перебувати на спрощеній системі оподаткування, у тому числі за період адміністративного або судового оскарження.
Таким чином, з урахуванням судових рішень у справі №640/24886/19, ФОП ОСОБА_1 правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування зокрема протягом періоду з 01.01.2017 по 31.12.2018, за який була проведена спірна перевірка відповідачем.
Суд встановив, що податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067194203 підпунктом 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 ПК України, яким застосована штрафна санкція в розмірі 340 грн прийняті на підставі висновків контролюючого органу про обов`язок ФОП ОСОБА_1 подати податкову декларацію про майновий стан і доходи з моменту переходу на загальну систему оподаткування.
Підпунктом 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 ПК України встановлено, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. 
Однак, з огляду на скасування рішення №69 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, позивач звільняється від обов`язку подавати податкову декларацію про майновий стан і доходи з моменту переходу на загальну систему оподаткування, а тому застосування штрафних (фінансових) санкцій податковим повідомленням-рішенням від 29.08.2019 №0067194203 є протиправним і таке рішення підлягає скасуванню.
Під час перевірки контролюючий орган встановив, що за період з 01.04.2017 по 31.12.2017 позивач отримав дохід на загальну суму 4540029,03 грн, а за 2018 рік – 3 535 760,28 грн. 
Статтею 177 ПК України встановлено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.
Положеннями пункту 177.2 статті 177 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідач дійшов висновку про заниження ФОП ОСОБА_1 валових доходів за період з 01.04.2017 по 31.12.2017 та за 2018 рік, посилаючись на не подання останнім податкових декларацій про майновий стан і доходи після переходу на загальну систему оподаткування, що є порушенням пункту 177.2 статті 177 ПК України.
Згідно із пунктом 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Податковим повідомленням-рішенням від 29.08.2019 №0067184203 контролюючий орган збільшив грошове зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1 445 600,40 грн та застосовав штраф в розмірі 361 400,10 грн.
Як було зазначено вище, з огляду на відновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку, у нього були відсутні підстави для подання податкових декларацій про майновий стан і доходи та нарахування податку на прибуток за період з 01.04.2017 по 31.12.2017 та за 2018 рік за ставкою 18 відсотків.
Матеріали справи свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2017 та 2018 років щоквартально подавав податкові декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця, у яких декларував суми доходів та нараховував єдиний податок (т. І а.с. 168-180).
Таким чином податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067184203 є протиправним та підлягає скасуванню.
В ході перевірки контролюючий орган встановив, що за період з 01.01.2017 по 31.06.2017 дохід позивача від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців перевищив 1 000 000 грн, а саме склав 1 187 267,32 грн, а тому відповідач вважав, що ФОП ОСОБА_1 на порушення вимог податкового законодавства не зареєструвався платником податку на додану вартість та відповідно занизив суми даного податку, що підлягають сплаті до бюджету.
Пунктом 181.1 статті181 ПК України передбачено, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Згідно із пунктом 293.3 статті 293 ПК України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі:
1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом;
2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.
Отже, оскільки ФОП ОСОБА_1 як платник єдиного податку третьої групи з ІІІ кварталу 2017 року декларував єдиний податок за ставкою 5 відсотків доходу (т. І а.с. 173-174), що відповідає приписам вищенаведених норм ПК України, то податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067144203, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 291 997 грн та застосований штраф в розмірі 322 999,25 грн також не відповідає вимогам законодавства і підлягає скасуванню.
В акті перевірки також міститься висновок про порушення позивачем пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а саме не нараховано і не сплачено військового збору у сумі 68 100,44 за 2017 рік та 52 336, 26 грн за 2018 рік.
Відповідно до пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Підпунктом 1.7 зазначеного пункту встановлено, що звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу (підпункт 165.1.36 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України).
Таким чином, особи, які є платниками єдиного податку звільняються від нарахування та сплати військового збору, а отже податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067204203, яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору в розмірі 120 436,70 грн та застосований штраф в розмірі 30 109,17 грн є протиправним та підлягає скасуванню.
Перевіряючи правильність декларування і сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, контролюючий орган дійшов висновку, що з 01.04.2017 по 31.12.2018 позивач мав сплачувати єдиний внесок у розмірі 22% від доходу за 2017 рік на суму 309 100 грн, за 2018 рік на суму 364 854 грн, знову ж таки пов`язуючи такі висновки із переходом на загальну систему оподаткування. 
Контролюючий орган відповідач дійшов висновку про порушення позивачем абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме ФОП ОСОБА_1 не нарахував і не сплатив суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за період з 01.04.2017 по 31.12.2017 – 61 666,00 грн, за 2018 рік – 80 267,88 грн.
На підставі таких висновків податковим органом складена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 № Ф-288, в якій повідомлено, що позивач має заборгованість зі сплати ЄСВ в сумі 141 933,88 грн, а за результатом розгляду заперечень позивача на акт перевірки вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 № Ф-16008-10 щодо сплати боргу зі сплати ЄСВ в загальній сумі 164 125,03 грн, у тому числі недоїмка - 141 933,88 грн, штраф - 21 967,19 грн, пеня - 223,96 грн.
За несвоєчасну сплату єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за період з 01.04.2017 по 31.12.2017 – 61 666,00 грн, за 2018 рік – 80 267,88 грн Головне управління ДФС у м. Києві прийняло рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0067154203 від 29.08.2019, яким застосовані штрафі санкції в сумі 20 359,99 грн.
Додатково за порушення строків сплати єдиного внеску за 2018 рік відповідач рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0067124203 від 29.08.2019, яким застосований штраф в сумі 1267,20 грн та нарахована пеня в сумі 223,96 грн.
Крім того, з акта перевірки та пояснень відповідача слідує, що причиною ухвалення рішення №0067164203 від 29.08.2019 про застосування штрафних санкцій на суму 340 грн стали висновки про неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме ФОП ОСОБА_1 звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску за 2017 рік подано з таблицею 2, а потрібно і таблицю 1, з огляду на застосування протягом року двох систем оподаткування.
Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є зокрема фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно.
Пунктом 3 частини першої статті 7 названого Закону встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Згідно із пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Контролюючим органом не доведено порушення позивачем наведених норм законодавства. 
Натомість вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 № Ф-288, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2019 № Ф-16008-10, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0067154203 від 29.08.2019, рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0067124203 від 29.08.2019, рішення №0067164203 від 29.08.2019 про застосування штрафних санкцій ґрунтуються виключно перебуванням ФОП ОСОБА_2 з 01.04.2017 по 31.12.2018 на загальній системі оподаткування. 
Як вже зазначалось у даному рішенні, реєстрація позивача платником єдиного податку була відновлена з моменту скасування на підставі судового рішення, а тому ФОП ОСОБА_1 протягом 2017-2018 років перебував на спрощеній системі оподаткування та мав вести облік та звітність, сплачувати податки та збору у відповідності до норм податкового законодавства для платників єдиного податку, а тому оскаржувані рішення і вимоги контролюючого органу підлягають скасуванню як протиправні.

VI. Судові витрати.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням закриття провадження у справі в частині вимог немайнового характеру, стягненню на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у сумі 9605,00 грн.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у м. Києві податкові повідомлення-рішення від 29.08.2019 №0067184203, №0067194203, №0067204203, №0067144203, рішення про застосування штрафних санкцій від 29.08.2019 №0067154203, №0067164203, №0067124203; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29.08.2019 № Ф-288 та від 05.11.2019 №Ф-16008-10.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн 00 коп, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код з ЄДРПОУ ВП 44116011).

Копію рішення надіслати учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.