Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/393/26
провадження № 2/650/1636/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого – Сікора О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Калинівської СВА Бериславського району Херсонської області про визначення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом в якому просять визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 ., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що після смерті матері, залишилось спадкове майно належне спадкодавцю, з приводу якого нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій з підстав відсутності доказів належності спадкодавцю спірного майна.
Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивачі на судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача на судове засідання не з`явився.
За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені обставини, суд вважає, що у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачів ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28 листопада 2023 року, яка на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями після смерті матері є її діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачі звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини і отримали свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме на: земельну ділянку площею 0,2500 га., кадастровий номер № 6520980500:06:003:0004, земельну ділянку площею 0,0948 га., кадастровий номер № 6520980500:06:003:0005, земельну ділянку площею 2,2675 га., кадастровий номер № 6520980500:09:009:0012, земельну 7 ділянку площею 3,8867 га., кадастровий номер № 6520980500:09:015:0002.
На інше спадкове майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами нотаріус не видав свідоцтво про право на спадщину оскільки оригінали правовстановлюючих втрачено. 
Починаючи з моменту вторгнення, збройні сили рф вели активні бойові дії на всій території Херсонської області та майже кожного дня здійснювали постійні обстріли, зокрема і по Бериславському району Херсонської області ( включаючи Калинівську селищну територіальну громаду), де ми проживали. Ця територія входить до переліку Територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12. 2022 року № 309. В цей період втрачено документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.
Доказом того, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за дресою: АДРЕСА_1 , дійсно належав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є довідки, видані Калинівською селищною військовою адміністрацією Бериславського району Херсонської області від 09.12.2025 року за № 02-37-1610 та за № 02-37-1611.
Відповідно до довідок та згідно запису в погосподарській книзі №6, (2015-2015) особовий рахунок № НОМЕР_2 Благодатівського старостинського округу Калинівської селищної ради Херсонської області ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно являється власником житлового будинку та господарських будівель і споруд.
В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачі не можуть реалізувати свої права спадкоємця першої черги, в зв`язку з чим даний спір можливо вирішити лише у судовому порядку.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5і (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року.
За весь час користування будинком, позивачі утримують його на правах власників, здійснюють ремонт, сплачують комунальні послуги, доглядають за будинком та прибудинковою територією, але разом з тим, не можуть підтвердити своє право власності на будинок, з причини відсутності належних правовстановлюючих документів.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.      Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.          Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.   Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспувід 13грудня 1995року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).       Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державнуреєстрацію речовихправ нанерухоме майнота їхобтяжень» від 1 липня 2004 року.               В листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу судів на наступне: за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, відповідно до витягу до якої №6, (2015-2015) головою спірного господарства була ОСОБА_4 , а отже позивачі мають право ставити питання заявлені в позові з метою захисту спадкових прав.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.      Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.      Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.        Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.   Відповідно до частин першої та другої статті 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання на нею такого права в судовому порядку.   Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття права на спірний будинок, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачам вказаного житлового будинку, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на моменту розгляду справи.  
Підставою звернення позивачів до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності на вказаний будинок.        Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність на праві власності спірного нерухомого майна на праві власності позивачам, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачами в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню.           Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.           Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачів, які на законних підставах володіють належним їм нерухомими майном, проте не можуть це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права.        Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивачів, враховуючи при цьому, що право останніх не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. Керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265 ЦПК України, а також наведеними положення цивільного законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Калинівської СВА Бериславського району Херсонської області про визначення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом – задовільнити.
Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 ., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:    __________________    О.О. Сікора