Справа № 302/415/26 
Провадження № 2-о/302/44/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі: 
головуючого судді Повідайчика О.І., 
за участі: 
секретаря судових засідань Куруц В.І.,
розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в селищі Міжгір`я цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, заінтересовані особи: Міжгірська державна нотаріальна контора та ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И В:
27 березня 2026 року заявниця ОСОБА_1 , в особі адвокатки Гренджа В.Ю., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 на час відкриття спадщини в с. Сойми Хустського району Закарпатської області та встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_3 , яка доводилась їй тіткою постійно з 2000 року фактично проживала в АДРЕСА_1 , проте була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 31 січня 2025 року ОСОБА_3 склала два заповіти, зокрема й на користь заявниці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла й була похована в с. Сойми Хустського району Закарпатської області. При зверненні в селищі Міжгір`я до нотаріуса для вирішення питання щодо оформлення спадщини – заявниці було повідомлено, що спадщина може бути відкрита за останнім постійним місцем проживання спадкодавці, яка встановлюється зареєстрованим місцем проживання або ж судовим рішенням. 
Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2026 року відкрито провадження по даній справі в порядку окремого провадження.
23 квітня 2026 року заявниця ОСОБА_1 , через представницю адвокатку Гренджу В.Ю. подала до суду заяву, якою змінила предмет заяви та просила встановити факт, що має юридичне значення, що громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті селище Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, була постійною мешканкою села Сойми Хустського району Закарпатської області та на час смерті фактично більше шести місяців, починаючи з 2000 року постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представниця – адвокатка Гренджа В.Ю. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належними чином повідомлені. Представниця заявниці адвокатка Гренджа В.Ю. подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності та відсутності ОСОБА_4 , заявлені вимоги підтримують та просять суд заяву задовольнити в повному обсязі.
Міжгірська державна нотаріальна контори в судове засідання представника не направила, про час та місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно та належним. 03 квітня та 11 травня 2026 року подала заяви про розгляд справи у відсутність представника контори.
Заінтересована особа ОСОБА_2 на розгляд справи повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належний чином.
Суд, з`ясувавши позиції учасників та повно й всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши їх на відповідність критеріям належності, допустимості й достовірності та на предмет достатності у їх взаємозв`язку встановив такі обставини й дійшов таких висновків.
31 січня 2025 року о 14 год 30 хв ОСОБА_3 в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області склала заповіт, яким все належне їй майно на день смерть заповіла ОСОБА_1 . Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Дунаєвим Ю.М. (а.с. 8).
31 січня 2025 року о 16 год 10 хв ОСОБА_3 в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області склала заповіт, яким: належну частину квартири за адресою АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Дунаєвим Ю.М. (а.с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
З довідки, виданої Соймівським старостинським округом Міжгірської селищної ради 26.01.2026 № 23 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була постійною мешканкою с. Сойми й померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Сойми, поховання її проводила племінниця померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_1 . Вказані особи проживала разом за вказаною адресою на одній житловій площ (а.с. 10).
З довідки, виданої Соймівським старостинським округом Міжгірської селищної ради 26.01.2026 № 22 слідуєя, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Сойми Хустського району Закарпатської області на день її смерті разом з нею проживали і були зареєстровані в АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_1 з 08.03.1998.
Актом обстеження місця проживання громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеним 14.03.2026 комісією в складі депутата Міжгірської селищної ради І.Суботи, старости Соймівського старостинського округу В. Галая, діловода ОСОБА_5 , присутніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала з сім`єю за адресою АДРЕСА_1 . В період з 2022 року по 10.12.2025 ОСОБА_1 , здійснювала догляд за хворою тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Сойми Хустського району Закарпатської області та похована на кладовищі в с. Сойми. Померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 однак постійно, починаючи з 2000 року і до дня смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).
20 лютого 2026 року заявниця склала заяву про прийняття спадщини за заповітом за ОСОБА_3 (а.с. 14).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 06.02.2023 Соймівським старостинським округом, ОСОБА_3 мала статус громадянина, що проживає на території гірського населеного пункту.
Довідками Соймівської сільської ради від 03.11.2016 № 696 та № 698 підтверджується, зокрема факт постійного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 10.02.2005 та 11.09.206.
У зв`язку з смертю ОСОБА_3 , 1960 р.н., за нею відкрилась спадщина.
З наведених доказів, які відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності, суд доходить висновку про їх достатність для установлення факту, що ОСОБА_3 , 1960 р.н. постійно проживала на час смерті за адресою: АДРЕСА_1 й відповідно того факту, що це є її останнє місце проживання.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Статтею 1217 ЦК України регламентовано, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з приписами ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», які враховуються судом як стала й передбачувана практика правозастосування відповідних положень про спадкування цивільного законодавства, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування особи – це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Положеннями частин першої та шостої ст. 29 ЦК України унормовано, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Суд враховує при застосуванні зазначених норм законодавства, правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 у справі №633/344/16-ц.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд враховує правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду 14.04.2021 у справі № 205/2102/19, відповідно до якої за наслідками аналізу приписів ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України Верховний Суд визнав помилковою відмову у відкритті провадження у справі за заявою особи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини через вбачання спору про право.
За наслідками аналізу приписів ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 205/2102/19 дійшов висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд визнав помилковою відмову у відкритті провадження у справі за заявою особи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини через вбачання спору про право, оскільки суди не зазначили, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановили між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним.
З вказаних вище норм та практики їх правозастосування слідує, що у випадку відмінності між зареєстрованим і фактичним місцем проживання – останнім місцем проживання спадкодавця уважається саме його фактичне постійне місце проживання.
Відповідно до п. 1.13. п. 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 місце відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання спадкодавця; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (рішення суду, документи, до яких вносились відомості про місце проживання тощо). Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Метою встановлення останнього місця проживання спадкодавця є необхідність встановлення місця відкриття спадщини та реалізації права на оформлення спадкового майна, і такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством передбачено можливість установлення місця відкриття спадщини судовим рішенням.
Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було.
Водночас суд зауважує, що, враховуючи обґрунтування заяви по суті, юридичне значення в цій справі має факт постійного проживання (більше шести місяців) ОСОБА_3 саме на час її смерті. Відтак, період проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 2000 року не підлягає установленню, позаяк не має правового значення.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку, що той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті селище Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, на час смерті постійно (більше шести місяців) проживала за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Установлення зазначеного факту має юридичне значення.
Відтак суд висновує про обґрунтованість заяви в уточненій редакції від 23.04.2026 та її часткове задоволення з наведених підстав. В іншій частині заяви слід відмовити, з врахуванням того, що вказані факти не створюють правових наслідків.
Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 314 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міжгірська державна нотаріальна контора та ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, – задовольнити частково.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті селище Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, на час смерті постійно (більше шести місяців) проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст судового рішення складено 12.05.2026.

Суддя	  	О. І. Повідайчик