Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.06.2026  	Справа №607/7682/25 Провадження №2-а/607/78/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
в складі: головуючої судді Воробель Н.П., 
за участю секретаря судового засідання Жук Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,
за участю:
представника позивача – адвоката Гарнаги Н.Ю. (бере участь дистанційно),
позивача ОСОБА_1 ,
встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить: скасувати постанову №466 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 01.04.2025, винесену щодо нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , а справу про адміністративне правопорушення – закрити; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправним, з огляду на таке.
Як доказ до протоколу додано копію повістки №2595879 на 09.03.2025 о 14:00, яка датована 22.02.2025.У повістці визначена мета виклику – уточнення даних. Як вбачається з корінця повістки (розписки), який містився у справі про адміністративне правопорушення, позивач не отримував повістку особисто, а протокол не містить даних про вручення йому повістки через Укрпошту. Згідно з роздруківкою електронного військово-облікового документу, який згенерований застосунком «Резерз+» 28.02.2025, позивач уточнив свої дані вчасно – 26.05.2024, а також містяться дані щодо проходження ним медичного огляду ВЛК 31.12.2024. Він був визнаний непридатним з виключенням з військового обліку. Тобто, станом на день виписки повістки, 22.02.2025, вся повна інформація щодо нього була доступна та відома відповідачу. Жодних змін у персональних даних позивача не було. 07.11.2024 позивач пройшов медичний огляд Тернопільською міською позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення ступеня придатності до військової служби, наслідком якого було прийнято відповідну постанову ВЛК шляхом оформлення свідоцтва про хворобу №2749/8. На думку позивача, відповідно до інформації Реєстру, яка відображена в Електронному ВОД від 28.02.2025 і в Електронному ВОД від 02.04.2025, після 31.12.2024 він повинен бути виключений з військового обліку. Відтак позивач вважає, що повістка оформлена та направлена йому безпідставно.
Крім того, позивач зазначає, що повістка рекомендованим листом №0610232905100 прибула до відділення «47724 с-ще Велика Березовиця Україна» 01.03.2025, а виїхала з відділення «с-ще Велика Березовиця Україна» 11.03.2025, відповідно до відомостей з сайту Укрпошти. Листом Акціонерного товариства «Укрпошта» №1853-IІІ-2025040310222-В від 04.04.2025 повідомлено, що оскільки на поштовому відправленні був відсутній номер телефону адресата, оповіщення у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку не здійснювалося. Позивач зазначає, що відповідач мав доступ в будь-який час у Реєстрі до його персональних даних, включаючи номер телефону. Рекомендований лист видано для доставки листоноші 05.03.2025. Також у листі Укрпошти повідомляється, що за поясненнями відділення поштового зв`язку ОСОБА_3 (47724) оповіщення про надходження рекомендованого листа №0610232905100 було здійснено шляхом вкладення бланка повідомлення ф.22а у огорожу адресата (поштова скринька відсутня), про що у виробничих документах відділення в аркуші книги ф.8 проставлена відповідна відмітка. Позивач зазначає, що такий спосіб оповіщення-інформування адресата (одержувача) не передбачений Правилами №270. Позивач вказує, що протягом 05.03.2025-11.03.2025 ніхто з членів його сім`ї не бачив жодного письмового повідомлення з відділення поштового зв`язку ОСОБА_3 (47724). Відтак вважає, що він добросовісно поставився до ситуації, що склалась, і з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також позивач, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП, вважає, що протокол було складено з порушенням встановлених строків для його складення.
Крім того, до позовної заяви позивач долучив заяву про виклик та допит свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 09.04.2025, а також заяву про витребування доказів у адміністративній справі від 09.04.2025.
10.02.2026 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача Гарнага Н.Ю. подала до суду заяву (клопотання) про подання доказів, а саме копії свідоцтва про хворобу №2749/8 від 07.11.2024, затвердженого 16 Регіональною ВЛК 23.04.2025 та копії роздруківки електронного військово-облікового документу, який сформований застосунком «Резерв+» 15.05.2025. Вказану заяву обґрунтувала тим, що під час розгляду даної справи з`явилися зазначені докази, які позивач отримав 15.05.2025. У заяві про витребування доказів у адміністративній справі від 09.04.2025, доданої до позовної заяви від 09.04.2025, позивач зазначав про необхідність у витребуванні свідоцтва про хворобу із затвердженою постановою за період з 07.11.2024 по 01.01.2025 щодо нього з ІНФОРМАЦІЯ_3 . 15.05.2025 позивач отримав цей документ безпосередньо у відповідача. Відтак у позивача не було об`єктивної можливості подати зазначені докази раніше – до 09.04.2025. Вищевказані докази необхідні для всебічного та повного з`ясування обставин справи, а також для підтвердження або спростування факту відсутності стосовно позивача складу правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. 
26.02.2026 шляхом поштового відправлення представником відповідача – т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 подано відзив, відповідно до якого вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається із змісту Протоколу №450 від 31.03.2025 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позивач перебуває на військову обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час звіряння військово-облікових даних позивача посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що позивач у вказані строки, а саме до 09.03.2025 не прибув по повістці, згенерованій в системі Оберіг та надісланій засобами поштового зв`язку Укрпошта. Позивач порушив військовий обов`язок, а відтак правила військового обліку, та вчинив адміністративне правопорушення в особливий період, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було повідомлено про дату, місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Протокол про вчинене адміністративне правопорушення складено відповідно до ст. 256 КУпАП, отже, процедура фіксації порушення була дотримана відповідно до вимог чинного законодавства. В подальшому, 01.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210- КУпАП, та винесено оскаржувану постанову, копію постанови вручено позивачу особисто під підпис. 
Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що відповідачем дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова містить необхідні реквізити, у тому числі виклад обставин правопорушення, установлених під час розгляду справи, посилання на правові норми, порушення яких стало підставою для притягнення позивача до відповідальності, постанова винесена за наявності підстав та у відповідності до закону, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому підстави для її скасування відсутні.
Крім того, зазначає, що ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2026 про відкриття провадження у справі відповідачем отримано 20.02.2026. Процесуальні строки для подання відзиву просить відраховувати з 21.02.2026. 
На підставі наведеного, представник відповідача просить поновити процесуальні строки подання відзиву на позовну заяву; у задоволенні позову відмовити; розгляд адміністративної справи проводити без участі представника відповідача.
Слід зазначити, що статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Цією статтею передбачено скорочені строки вирішення вищевказаної категорії справи (протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі).
Відтак ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про відкриття провадження в адміністративній справі від 10.02.2026 постановлено, що відповідач вправі подати відзив на позов у строк до судового засідання (тобто до 20.02.2026).
Водночас відповідно до ч. 5 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Судом установлено, що відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано вищевказану ухвалу судді 20.02.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 2, а.с. 36), а також цю дату отримання ухвали судді від 10.02.2026 зазначає у відзиві сам відповідач.
Як вбачається із календарного поштового штемпеля АТ «Укрпошта», нанесеного на конверті (т. 2, а.с. 32), 26.02.2026 відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву.
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 162 КАС України відзив на позовну заяву подано до суду в межах строку, протягом якого може бути поданий відзив, а відтак процесуальні строки на подання відзиву підлягають поновленню.
12.03.2026 через підсистему «Електронний суд» представником позивача Гарнагою Н.Ю. подано відповідь на відзив.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Отже, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Відповідно, суд в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.02.2026 не зазначав строки для подання відповіді на відзив та заперечення. Таким чином, подана представником позивача відповідь на відзив у цій справі не є заявою по суті, а відтак її зміст не може бути предметом дослідження суду.
У судовому засіданні 09.04.2026 представник позивача Гарнага Н.Ю. просила задовольнити клопотання від 28.01.2026 про подання доказів з підстав, наведених у ньому. При цьому зазначила, що відсутня необхідність у вирішенні заяви від 09.04.2025 про витребування доказів. Також просила задовольнити заяву про виклик свідків, оскільки, за її твердженням, ні позивач, ні свідки не бачили та не отримували повідомлень про надходження рекомендованого листа. Крім того, представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю. Також, окрім стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн, просила також стягнути судові витрати, понесені у зв`язку з поданням апеляційної та касаційної скарг, у розмірі 3028 грн та 3028 грн відповідно. Крім того, зазначила, що відзив на позовну заяву подано відповідачем із пропуском встановленого судом строку, при цьому доказів отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі саме 20.02.2026 суду відповідачем не надано.
У судовому засіданні 25.05.2026 позивача ОСОБА_1 було допитано як свідка та попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань. ОСОБА_1 пояснив, що повістки для уточнення даних на 9 березня він не отримував. Про її існування дізнався вже безпосередньо після прибуття до ТЦК. Зазначив, що звернувся до ТЦК після того, як 28 числа оновив «Оберіг» та побачив інформацію про перебування в розшуку. Це його здивувало, оскільки приблизно за три місяці до цього він був поданий на зняття та мав свідоцтво про хворобу. Повідомив, що на початку березня 2025 року жодних повідомлень про наявність повістки не отримував, про що також зазначав у протоколі та постанові. За його словами, місцева поштарка знає його та членів його сім`ї в обличчя, однак жодних поштових відправлень не приносила. Також він не отримував жодних смс-повідомлень щодо необхідності отримання поштового відправлення.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні 25.05.2026, після попередження її про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, повідомила, що ОСОБА_1 є її рідним братом. Пояснила, що жодного повідомлення чи сповіщення про надходження повістки її брату не було. Про існування повістки вона дізналася вже після того, як брат повідомив їй про накладення на нього штрафу за неявку до ТЦК. Також зазначила, що проживає за тією ж адресою, що й її брат: АДРЕСА_1 . На початку березня 2025 року жодних повідомлень про надходження поштового відправлення або повістки не отримувала. За її словами, працівники поштового відділення зазвичай телефонують адресатам, оскільки мають їхні контактні номери телефонів. У разі надходження важливих відправлень повідомляли про необхідність їх отримання у відділенні поштового зв`язку. Бували випадки, коли кореспонденцію залишали у брамі, після чого її забирали члени сім`ї. Також зазначила, що вдома майже завжди хтось перебував, а працівники поштового відділення мали номери телефону її, матері та брата.
У судовому засіданні 25.05.2026 свідок ОСОБА_5 , після попередження її про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, повідомила, що ОСОБА_1 є її сином. Пояснила, що її сину повідомили про направлення повістки у березні 2025 року, однак, оскільки вона постійно перебуває вдома, жодної повістки не було залишено ні у брамі, ні в хвіртці, ні у дверях будинку. Також зазначила, що ніхто з працівників поштового зв`язку не вручав їм жодних листів, не надходило смс-повідомлень, ні телефонних дзвінків. Раніше, коли вона отримувала пенсію через поштове відділення, поштарка особисто знала адресатів. Якщо надходили невеликі посилки, їх зазвичай доставляли безпосередньо додому.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні 25.05.2026, після попередження його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, повідомив, що ОСОБА_1 є його сином. Пояснив, що у березні 2025 року йому не було відомо про надходження будь-яких повісток чи повідомлень на ім`я сина. Про існування повістки дізнався лише після того, як син повідомив йому про її вручення представниками ТЦК. Зазначив, що працівники поштового зв`язку зазвичай залишають листи у брамі або повідомляють адресатів про надходження кореспонденції, оскільки знають місцевих жителів. Якщо він був відсутнім удома, поштові відправлення у такому випадку вручалися іншим членам сім`ї. На початку березня 2025 року він не отримував ні повідомлень від поштового відділення, ні будь-яких повісток.
У судовому засіданні 25.05.2026 представник позивача Гарнага Н.Ю. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Також підтримала заявлене нею у судовому засіданні 09.04.2026 клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору, посилаючись на судову практику.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 25.05.2026 не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив проводити судовий розгляд без його участі.
Суд, заслухавши доводи сторони позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, доходить такого висновку:
порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Диспозиція зазначеної статті має бланкетний характер, оскільки не встановлює безпосередньо охоронюваних законом правил поведінки, а відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають відповідні вимоги, порушення яких утворює склад правопорушення. Відтак у кожному конкретному випадку підлягає встановленню, яке саме законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в особливий період.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період –період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і дотепер.
Отже, на дату події, яка інкримінується позивачу, діяв особливий період.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з п. 1 ч. 1, абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Загальні правила військового обліку визначені статтею 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулювався Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі – Порядок) (в редакції, чинній станом на 01.04.2025).
Згідно з п. 21 Порядку, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до п. 28 Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Згідно з п. 30-2 Порядку, повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть: централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.
Відповідно до п. 30-3 Порядку, у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка. В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.
Згідно з п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Судом установлено, що стосовно ОСОБА_1 офіцером відділу військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_8 складено протокол №450 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАп, від 31.03.2025 (далі – Протокол), згідно з яким: 31 березня 2025 року громадянин ОСОБА_1 , приблизно о 13:00 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із тим, що у додатку Резерв+ при його оновленні було помічено повідомлення про порушення правил військового обліку. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також його було повідомлено про те, що він перебуває в розшуку згідно бази даних розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння ним правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП через те, що у вказані терміни не прибув по повістці №2595879 з датою прибуття на 09.03.2025 о 14:00, згенерованій в системі АІТС «Оберіг» та надісланої через Укрпошту. А також ОСОБА_1 поважної причини в ТЦК та СП, де перебуває на обліку, вчасно не повідомив. Зважаючи на це, звернення щодо нього було передано до відповідного відділення поліції та його дані внесено у базу розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області. У зв`язку з вищевказаним ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення щодо переведення всіх інституцій України функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог п. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункт 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами). Своїми діями громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Зі змісту цього Протоколу вбачається, що ОСОБА_1 під його підпис роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16:15 01.04.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №309.
Згідно з письмовими пояснення ОСОБА_1 , що містяться у Протоколі, «Я, ОСОБА_1 , при оновлені застосунку РЕЗЕРВ+ дізнався, що в мене є порушення правил військового обліку. Я особисто з`явився для вирішення даного питання в ІНФОРМАЦІЯ_4 , де дізнався, що на мою адресу була направлена повістка. Однак повідомлення та смс повідомлення з Укрпошти мені не надходило. Тобто я не був належним чином оповіщений про повістку. Я є інвалід ІІІ групи з 2006 р., довічно, вчасно оновив свої військово облікові дані. Якщо б я був належним чином оповіщений, обов`язково з`явився б в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наміру ухилятися не мав та не маю. Прошу врахувати мої пояснення при винесенні постанови».
Також у Протоколі зазначено про те, що до нього додається: копія документу, що посвідчує особу (паспорт); копія повістки; копія довідки про реєстрацію місця проживання.
Другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав, що стверджується його підписом.
Постановою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 01.04.2025 №466, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , на громадянина ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн. 
Обставини, установлені під час розгляду справи та викладені у постанові, є аналогічними обставинам, зазначеним у Протоколі.
Відповідно до додатка до постанови №466, «Я, ОСОБА_1 01.04.2025 р. прибув на розгляд справи про адмінправопорушення о 16:00 год в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , кабінет № 309). Прошу врахувати те, що розгляд справи відбувся ще до мого прибуття з винесенням рішення про штраф у розмірі 17 000 грн, без моєї присутності, чим було порушено мої права. Наміру не з`являтися по повістці не мав і правопорушення не здійснював. Мої документи на виключення з обліку були направлені, а оновлення даних були вчасно. Коли я прийшов на розгляд справи в ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , працівники ніяких даних не уточняли».
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як вбачається з копій електронного військово-облікового документа «Резерв+», сформованих 28.02.2025 та 02.04.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 . Категорія обліку – військовозобов`язаний. Постанова ВЛК від 31.12.2024: «непридатний з виключенням з військового обліку». Зазначено адресу проживання ОСОБА_1 , його номер телефону та електронну пошту. Відмітка: дані уточнено вчасно.
Зі свідоцтва про хворобу №2749/8 вбачається, що 07.11.2024 військово-лікарською комісією було прийнято висновок про непридатність ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку, який у подальшому був затверджений 16 Регіональною ВЛК.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії ТЕР №145719 від 21.02.2008, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності довічно. Причина інвалідності – по зору.
Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.09.2008, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення ТРДА, ОСОБА_1 є одержувачем державної соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю. 
Відповідно до копії повістки №2595879, сформованої ІНФОРМАЦІЯ_6 22.02.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належало з`явитися 09.03.2025 о 14:00 за адресою: АДРЕСА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_7 для уточнення даних.
Згідно з копією конверта рекомендованого поштового відправлення №0610232905100, відправником виступав ІНФОРМАЦІЯ_8 , а одержувачем – ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На довідці про причини повернення/досилання поштового відправлення міститься відмітка про повернення листа з причини «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до роздруківки відстеження АТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення №0610232905100, лист був прийнятий до пересилання 26.02.2025 у м. Київ, пройшов сортування через логістичні центри та 01.03.2025 надійшов до відділення поштового зв`язку у смт Велика Березовиця. 04.03.2025 зафіксовано невдалу спробу вручення, а 11.03.2025 поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою». 14.03.2025 відправлення вручено представнику відправника за довіреністю.
Як вбачається з листа АТ «Укрпошта» від 04.04.2025 №1853-ІІ-2025040310222-В, наданого на звернення ОСОБА_1 , рекомендований лист №0610232905100 від 26.02.2025 прийнятий до пересилання у відділенні поштового зв`язку м. Київ (05300) на адресу: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), надійшов у відділення поштового зв`язку ОСОБА_3 (47724) – 01.03.2025 та 05.03.2025 видано в доставку листоноші. Оскільки на поштовому відправленні був відсутній номер телефону адресата, оповіщення у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку не здійснювалося. За поясненнями відділення поштового зв`язку ОСОБА_3 (47724) оповіщення про надходження рекомендованого листа №0610232905100 було здійснено шляхом вкладення бланка повідомлення форми 22а у огорожу адресата (поштова скринька відсутня), про що у виробничих документах відділення в аркуші книги ф. 8 проставлена відповідна відмітка. Згідно з обліковими даними АТ «Укрпошта», 11.03.2025 поштове відправлення повернуто за зворотною адресою відправника та 14.03.2025 вручено представнику відправника.
Згідно з копією електронного військово-облікового документа «Резерв+», сформованої 15.05.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виключений з військового обліку. Категорія обліку – не військовозобов`язаний. Підстава виключення – непридатний. Постановою ВЛК від 23.04.2025 його визнано непридатним з виключенням з військового обліку. Зазначено адресу проживання ОСОБА_1 , його номер телефону та електронну пошту. Відмітка: дані уточнено вчасно.
Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на таке.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач, формуючи повістку через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, мав у своєму розпорядженні актуальні контактні дані позивача, зокрема номер телефону, що підтверджується електронними військово-обліковими документами «Резерв+». Незважаючи на наявність у Реєстрі актуального номера телефону позивача, під час направлення поштового відправлення такий номер не був зазначений, у зв`язку з чим додаткове інформування адресата шляхом смс-повідомлення не здійснювалося.
Суд враховує показання допитаних у судовому засіданні свідків, які послідовно та узгоджено підтвердили, що жодних повідомлень про надходження поштового відправлення, телефонних дзвінків чи смс-повідомлень на початку березня 2025 року не отримували, хоча проживали за однією адресою із позивачем. Підстав не довіряти показанням зазначених свідків судом не встановлено.
Крім цього, матеріали справи не містять жодних об`єктивних доказів фактичного вкладення повідомлення до огорожі адресата, які б підтверджували, що повідомлення було залишене за місцем проживання позивача.
Також суд бере до уваги поведінку самого позивача після виявлення інформації про порушення правил військового обліку. Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 31.03.2025 після того, як виявив відповідну інформацію у застосунку «Резерв+». Така поведінка свідчить про відсутність наміру ухилятися від виконання військового обов`язку та, навпаки, підтверджує його зацікавленість у з`ясуванні причин виникнення інформації про порушення правил військового обліку.
Для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач повинен був довести, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , знав про необхідність прибуття у визначені повісткою дату та час, однак, усвідомлюючи покладений на нього обов`язок, умисно не з`явився. Водночас, відповідно до вимог ст. 77 КАС України, обов`язок доказування зазначених обставин покладається саме на відповідача.
Проте належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний про виклик за повісткою та свідомо ухилився від явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідачем суду не надано.
Також судом установлено, що станом на дату формування повістки у Реєстрі вже містилися актуальні військово-облікові дані позивача. Зокрема, згідно з електронними військово-обліковими документами «Резерв+» його дані були уточнені вчасно, а також містилася інформація про проходження військово-лікарської комісії та прийняте рішення про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Наведені обставини мають істотне значення для оцінки його поведінки та підтверджують відсутність у нього мотивів для ухилення від виконання вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Отже, умисел на вчинення адміністративного правопорушення стороною відповідача не доведений «поза розумним сумнівом».
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
За змістом постанови від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 01.04.2025 №466 слід скасувати, а провадження у справі – закрити.
Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке.
Судом установлено, що ОСОБА_1 при зверненні до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача сплатив судовий збір за подання вказаної позовної заяви у розмірі 605,60 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 08.04.2025 (т. 1, а.с. 203).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Водночас 15.04.2025 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, повернуто позивачеві.
20.05.2025 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 про повернення позовної заяви в адміністративній справі №607/7682/25 залишено без задоволення, а згадану ухвалу суду – без змін. 
18.12.2025 постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 скасовано, а справу №607/7682/25 направлено до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для продовження розгляду.
Так, ОСОБА_1 при зверненні до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 сплатив судовий збір за подання вказаної апеляційної скарги у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 28.04.2025 (т. 1, а.с. 57).
Також ОСОБА_1 при зверненні до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 сплатив судовий збір за подання вказаної касаційної скарги у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 16.06.2025 (т. 1, а.с. 168а).
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 19.01.2022 у справі №500/2632/19 при вирішенні питання щодо формування єдиної правозастосовчої практики в частині можливості здійснення при ухваленні судового рішення судом касаційної інстанції розподілу судових витрат, понесених стороною під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, у випадку направлення справи на новий розгляд або для продовження розгляду, дійшла висновку, що судові витрати, пов`язані з розглядом відповідної касаційної скарги, підлягають розподілу за результатами нового розгляду спору та ухвалення остаточного рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Також в ухвалі від 19.01.2022 у справі № 500/2632/19 Велика Палата Верховного Суду при вирішенні виключної правової проблеми для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, зазначила таке: «Так, у справі № 640/6209/19 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 19 березня 2020 року скасував ухвалу суду апеляційної інстанції та повернув на новий розгляд справу до цього ж суду для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. У справах № 809/1649/15, 2040/8090/18, 826/17123/18, 910/13473/19, 904/1169/17, 712/13890/15-ц, 569/3757/20, 520/12/20, 808/3013/16 суди касаційної інстанції різних юрисдикцій, вирішуючи питання про розподіл судових витрат дійшли висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткових судових рішень, оскільки в цих справах не ухвалювали остаточних судових рішень по суті заявлених вимог. Проаналізувавши зазначені судові рішення, ухвалені касаційними судами різних юрисдикцій, зокрема, щодо вирішення питання розподілу судових витрат (ухвалення додаткових судових рішень), Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Таким чином, враховуючи, що постановою суду касаційної інстанції скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, при цьому суди апеляційної та касаційної інстанцій не ухвалювали нового рішення по суті спору та не змінювали раніше ухвалених судових рішень, питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню судом, який ухвалює остаточне судове рішення у справі.
Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 3028,00 грн за подання до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги та 3028,00 грн, за подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційної скарги.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, – задовольнити.
Постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, від 01.04.2025 №466, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, – скасувати, а провадження у справі – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору за подання позовної заяви.
Клопотання представника позивача Гарнаги Наталі Юріївни про розподіл судових витрат за подання апеляційної та касаційної скарг по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, – задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору за подання касаційної скарги.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя	Н. П. Воробель