Справа №576/609/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Усенко Л. М.	
Номер провадження 33/816/1190/26 	Суддя-доповідач Янголь Є. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Янголь Є.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2026, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою:  АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2026 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн за те, що він 25.02.2026 року о 00 год 23 хв у м. Глухів по вул. Есманський шлях керував автомобілем BMW 7401, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2026 року, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та стягнути судові витрати з Відділу поліції №1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області.
В обґрунтування поважності причин пропуску звернення з апеляційною скаргою, апелянт посилається на те, що оскаржувана ним постанова була винесена 01.04.2026 року, а апеляційна скарга була ним подана 06.04.2026 року, тобто в межах встановленого строку, але безпосередньо відразу до Сумського апеляційного суду. Листом від 10.04.2026 року Сумський апеляційний суд повернув подану апеляційну скаргу, про що ОСОБА_1 дізнався лише 15.04.2026 року. Вважає, що своєчасне подання апеляційної скарги, навіть із порушенням порядку подання, є поважною причиною для поновлення строку.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначив, постанова судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2026 року є незаконною, немотивованою та необґрунтованою. В апеляційній скарзі зазначає, що:
- в оскаржуваній постанові одночасно зазначено різні результати одного вимірювання, що є критичною суперечливістю доказів (1,23 та 2,77 проміле);
- суд першої інстанції не надав оцінку всім доводам та не врахував його заперечення у справі;
- відеозапис є неналежним доказом вини, оскільки бодікамера працювала переривчасто;
- працівниками поліції не було надано сертифікату повірки алкотестера, у зв`язку з чим, вважає результат огляду недопустимим;
- апелянту не було вручено копію протоколу, що є порушенням права на захист;
- судом першої інстанції не враховано ту обставину, що він є військовослужбовцем і позбавлення його права керування негативно вплине на обороноздатність країни;
- у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я;
- транспортний засіб був зупинений незаконно, оскільки працівниками поліції було не було зазначено жодної передбаченої законом підстави для зупинки т\з а факт дії комендантської години сам по собі не є самостійною підставою, незаконна ж зупинка транспортного засобу на його думку тягне за собою недопустимість доказів.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , про розгляд скарги був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду скарги у зв`язку з неможливістю явки до суду через перебування на військовій службі.
Апеляційний суд зазначає, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 неодноразово призначалась, а саме 11.05.2026р., 27.05.2026р. та 15.06.2026р., про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, також двічі повідомлявся судом про можливість розгляду справи в режимі відеоконференції. Однак на всі призначені судові засідання ОСОБА_1 були подані клопотання про відкладення судового засідання, в яких зазначав про неможливість явки до суду у зв`язку із перебуванням на військовій службі, жодних доказів про неможливість явки до суду не надавав, про можливі дати судових засідань, в які він міг би з`явитися, не повідомляв, заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції не надавав. Крім того, працівник Сумського апеляційного суду телефонував ОСОБА_1 та здійснив спробу погодити можливу дату судового засідання, однак останній сказав, що йому не відомо коли він матиме змогу брати участь у розгляді апеляційної скарги, що підтверджується телефонограмою.
Відповідно до частин 4 - 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом 20 днів з дня надходження справи до суду; апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання; неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.
Дії ОСОБА_1 , пов`язані із поданням клопотань про відкладення розгляду справи, мають ознаки зловживання правом, оскільки він в судові засідання не з`являється, доказів неможливості явки до суду не надає, ухилився від погодження дати судового засідання, не скористався можливістю розгляду справи в режимі відеоконференції та не повідомив про неможливість її проведення. 
Зважаючи на викладене, апеляційний суд з метою розгляду справи протягом розумного строку вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , оскільки це не суперечить положенням ст. 268, 271, 277-2 і 294 КУпАП і йому було надано достатньо можливостей для реалізації прав на доступ до суду, тобто брати участь в розгляді справи особисто чи скористатись правовою допомогою, так як судові засіданні неодноразово призначалися протягом певного періоду часу, останній повідомлявся про можливість розгляду справи в режимі відеоконференції, якою не скористався.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд дійшов наступних висновків.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно з ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники провадження в справі про адміністративні правопорушення зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, первинна апеляційна скарга на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2026 року була подана ОСОБА_1 06.04.2026 року безпосередньо відразу до Сумського апеляційного суду, але була повернута 10.04.2026 року, оскільки було порушено поряд подачі апеляційної скарги, яка повинна подаватися до відповідного апеляційного суду через місцевий суд. Зазначений лист Сумського апеляційного суду апелянтом було отримано лише 15.04.2026 року, що підтверджується копією конверта (а.с.33). На наступний день, 16.04.2026 року ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга в порядку визначеному законом.
Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому він підлягає поновленню.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення, результату тестування за допомогою приладу «Drager», кількісний показник якого склав 1,23% (проміле) та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
Апелянт звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові одночасно зазначено різні результати одного вимірювання, що вважає критичною суперечливістю доказів (1,23 та 2,77 проміле).
З цього приводу апеляційний суд зазначає, що дійсно в оскаржуваній постанові, в її описовій та мотивувальній частині, наявні два різні показники результату проходження огляду за допомогою приладу «Drager». Однак, як вбачається з матеріалів справи, правильним слід вважати результат, який зазначений в описовій частині постанови, оскільки його кількісний показник підтверджується роздруківкою результату тестування за допомогою приладу «Drager», а результат тестування, який вказаний в мотивувальній частині і складає 2,77 проміле – слід вважати помилковим.
Вказана технічна помилка може бути виправлена судом першої інстанції з власної ініціативи або за заявою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та не впливає на правильність прийнятого по суті рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис є неналежним доказом вини, оскільки бодікамера працювала переривчасто не заслуговують на увагу.
Ознайомившись в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з матеріалами відеозапису апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що сам відеозапис містить зафіксовані відомості про усі суттєві обставини, що підлягають з`ясуванню і встановленню під час розгляду справи в суді. До того ж, вказані відеозаписи не містять проміжку часу між ними, який би не був зафіксованим на відеозапис.
Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не було надано сертифікату повірки алкотестера, у зв`язку з чим результат огляду є недопустимим, теж не заслуговують на увагу.
Згідно з п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Пунктом 5 зазначеного Розділу передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Вимоги про надання, кожній особі, яка проходить обстеження, сертифікату відповідності технічного засобу Інструкція не містить.
Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису ОСОБА_1 під час проходження огляду не просив надати йому на ознайомлення зазначений сертифікат.
Щодо твердження апелянта про те, що йому не було вручено копію протоколу, апеляційний суд зазначає, що дійсно, копія протоколу ОСОБА_1 вручена не була, однак вказана обставина не впливає на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не є підставою для скасування судового рішення. Суд враховує, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення стосовно нього протоколу та про дату розгляду справи судом першої інстанції, не був позбавлений можливості ознайомитися із відповідним протоколом та матеріалами справи як особисто з`явившись до суду, так і дистанційно за допомогою системи «Електронний суд». 
З приводу того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і позбавлення його права керування негативно вплине на обороноздатність, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відноситься до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки.
Тож відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, та виконує захист держави, не можуть слугувати підставою для не призначення стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апелянт також зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і це свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, однак апеляційний суд вважає це безпідставним з огляду на таке. 
Відповідно до відеозапису ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, на який останній погодився, у зв`язку з чим огляд проведено на місці зупинки, в той час як направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння передбачає відвідування медичної установи. 
Письмове направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я згідно вимог закону видається поліцейським медичному працівнику/лікарю у разі згоди водія пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, куди поліцейський доставляє останнього. 
Щодо доводу апелянта про те, що його транспортний засіб був зупинений незаконно, оскільки працівниками поліції було не було зазначено жодної передбаченої законом підстави для зупинки т\з, а факт дії комендантської години сам по собі не є самостійною підставою, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 (далі – Порядок) на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до п. 11 зазначеного Порядку, контроль за дотриманням особами комендантської години та спеціального режиму світломаскування здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.
Згідно з п.п. 3.3 до складу патруля входять поліцейські Національної поліції та військовослужбовці Збройних Сил і можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії та Держприкордонслужби, що виконує покладені на нього обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де запроваджено комендантську годину.
У населених пунктах, де запроваджено комендантську годину, рух транспортних засобів та перебування на вулицях без спеціальних перепусток заборонено. У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.
Так як ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час комендантської години, у працівників поліції були законні підстави для зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія. 
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не розглянув його заперечення та інші докази спростовується змістом оскаржуваної постанови, в якій детально викладено суть заперечень та проаналізовано їх в сукупності з дослідженими доказами.
З відеозапису вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено права ОСОБА_1 , зокрема і право пройти огляд у медичному закладі, клопотань про огляд на стан сп`яніння останній не висловлював, підписувати будь-які документи останній відмовився.
Зважаючи на це апеляційний суд вважає, що протокол та додані до нього докази, в тому числі й відеозаписи є належними та допустимими доказами, які отримані у встановлений законом порядок.
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.
Щодо вимоги апелянта про стягнення судових витрат з Відділу поліції №1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, то апеляційний суд зазначає, що чинними нормами КУпАП не передбачено стягнення судових витрат.
Апеляційний суд, переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, не встановлено.
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статі 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2026 року.
Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного суду	Янголь Є. В.