Справа № 129/1317/26 
Провадження по справі № 2/129/1585/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" квітня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді Капуша І.С.,
розглянувши без участі сторін та їх представників в місті Гайсині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 .
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок, який відносився до суспільної групи колгоспників (колгоспний двір), 1948 року забудови, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з наданими суду доказами, станом на 15 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входила лише ОСОБА_3 , у зв`язку з чим саме вона була єдиним носієм майнових прав щодо зазначеного домоволодіння.
За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 14 червня 1991 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бондурівської сільської ради, згідно з яким вказаний житловий будинок заповіла ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 фактично вступив у володіння та користування спадковим майном, проживав у будинку, утримував його, користувався господарськими спорудами та земельною ділянкою, однак спадкові права нотаріально не оформив.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, після чого відкрилася спадщина після його смерті.
ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого та спадкоємцем другої черги за законом відповідно до ст. 1262 ЦК України. Інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті ОСОБА_2 судом не встановлено.
Після смерті брата позивачка фактично вступила у володіння спадковим майном, доглядала житловий будинок, забезпечувала його збереження, користувалася земельною ділянкою та здійснювала утримання домоволодіння.
12 березня 2026 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Савіцької Ж.Й., якою листом №92/01-16 від 12.03.2026 року роз`яснено про відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно та необхідність звернення до суду.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовільнити.
Представник Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність вимоги позову визнав повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки кожного члена двору визначався виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
З урахуванням того, що станом на 15 квітня 1991 року членом колгоспного двору була лише ОСОБА_3 , саме їй належали усі майнові права на спірне домоволодіння.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок, який відносився до суспільної групи колгоспників (колгоспний двір), 1948 року забудови, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з наданими суду доказами, станом на 15 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входила лише ОСОБА_3 , у зв`язку з чим саме вона була єдиним носієм майнових прав щодо зазначеного домоволодіння.
За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 14 червня 1991 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бондурівської сільської ради, згідно з яким вказаний житловий будинок заповіла ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 фактично вступив у володіння та користування спадковим майном, проживав у будинку, утримував його, користувався господарськими спорудами та земельною ділянкою, однак спадкові права нотаріально не оформив.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, після чого відкрилася спадщина після його смерті.
ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого та спадкоємцем другої черги за законом відповідно до ст. 1262 ЦК України. Інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті ОСОБА_2 судом не встановлено.
Після смерті брата позивачка фактично вступила у володіння спадковим майном, доглядала житловий будинок, забезпечувала його збереження, користувалася земельною ділянкою та здійснювала утримання домоволодіння.
12 березня 2026 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Савіцької Ж.Й., якою листом №92/01-16 від 12.03.2026 року роз`яснено про відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно та необхідність звернення до суду.
За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про визначення додаткового строку слід відмовити.
Щодо вимоги про визнання права власності суд зазначає таке.
Після смерті ОСОБА_3 спірне майно перейшло за заповітом до ОСОБА_2 , який фактично прийняв спадщину. Після його смерті позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, яка також фактично прийняла спадщину.
Оскільки оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку є неможливим у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на зазначений будинок, суд вважає належним способом захисту порушеного права позивачки визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно.
Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому відповідно до ст. 206 ЦПК України підлягає прийняттю судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 1216, 1218, 1223, 1262, 1268, 1296 ЦК України, ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, суд,
ВИРІШИВ:
 
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 брата ОСОБА_2 .
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Гайсинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: