Справа № 442/3012/26 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 33/811/939/26 Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника Сікори Вікторії Євгенівни, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Сікори Вікторії Євгенівни на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2026 року, 

встановив:

постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2026 року,  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн. в дохід держави.
Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 05.04.2026 близько 21:53 год. на вул. Шкільна, 1 у с-щі Меденичі Дрогобицького району Львівської області, керував транспортним засобом марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, про що було складено адміністративний протокол серія ЕПР1 №632994 від 632994.
На зазначену постанову адвокат Сікора В.Є. подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2026 року та провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції захисник наголошувала на неправомірність дій працівників поліції через відсутність вичерпного переліку підстав для зупинки транспортного засобу, визначних ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Суд першої інстанції відкинув цей аргумент, обмежившись формальним посиланням на рапорт поліцейського, без здійснення належної перевірки обґрунтованості таких дій.
Звертає увагу, що сам по собі факт перебування особи в автомобілі, вихід з нього, протокол та рапорт не є безумовними та достатніми доказами факту керування транспортним засобом за відсутності належної, безперервної та об`єктивної відео фіксації руху транспортного засобу та безпосереднього процесу його зупинки.
Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи щодо захворювання ОСОБА_1 , яке унеможливлює вживання ним алкоголю.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Сікори Вікторії Євгенівни на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632994 від 05.04.2026, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, та згідно якого ОСОБА_1 05.04.2026 близько 21:53 год. на вул. Шкільній, 1 у с-щі Меденичі Дрогобицького району Львівської області, керував транспортним засобом марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого від проходження тесту на стан сп`яніння за допомогою алкотесту Драгер 6820 ОСОБА_1 – відмовився, виявлені ознаки запах алкоголю з порожнини рота і тремтіння пальців рук;
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.04.2026, яке підтверджує скерування ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП «Дрогобицька міська лікарня №1». 
- відеофіксацією, долученою до матеріалів справи. 
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_1 . рім цього, відеоматеріалами зафіксовано, що ОСОБА_1 зізнався, що вживав алкогольної напої за день до зупинки, перепитував у поліцейських чи покаже це алкотест.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , виходжу з того, що положеннями п. 8 та п. 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, як зазначено у рапорті інспектора Мартинюка Я., причиною для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була необхідність проведення перевірки повідомлення про порушення невідомими тиші, розпивання спритних напоїв в селищі Меденичі, а відтак, виявлення та припинення порушення, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року.
Посилання захисника не неможливість вживання алкоголю ОСОБА_1 , як особою, яка має спадкове захворювання, є суперечливим з огляду на те, що сам ОСОБА_1 розповідав, що напередодні вживав алкоголь і запитував чи покаже алткотест це.
Отже, висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі є правильними.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 
постановив:

апеляційну скаргу адвоката Сікори Вікторії Євгенівни – залишити без задоволення.
Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2026 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА