Справа № 991/2186/26
Провадження № 11-сс/991/243/26
Слідчий суддя ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року місто Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17.03.2026 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно  ОСОБА_8  ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної в межах кримінального провадження № 52024000000000483 від 19.09.2024, 
за участю:
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини
Детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) під процесуальним керівництвом прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52024000000000483 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 255 КК України.
Водночас кримінальне провадження № 52024000000000483 виділено з провадження № 12020000000000236 від 11.03.2020 за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 364 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_22 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
За версією органу досудового розслідування, Голова Фонду державного майна України ОСОБА_14 у період з 24.09.2019 до першої половини грудня 2019 року, використовуючи займану посаду та зловживаючи своїм службовим становищем, створив злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із протиправним оберненням майна та доходів держави на користь членів злочинної організації. Також у період з 24.09.2019 по 25.02.2022 ОСОБА_14 здійснював керівництво такою злочинною організацією та сприяв залученню до її протиправної діяльності інших осіб.
Разом із тим, у вересні 2019 року ОСОБА_14 через свого знайомого ОСОБА_24 запропонував приєднатися до діяльності злочинної організації ОСОБА_15 , колишньому раднику Голови ФДМУ ОСОБА_25 , який мав достатній рівень обізнаності про діяльність цієї установи. ОСОБА_15 на таку пропозицію погодився.
Далі вже на початку жовтня 2019 року ОСОБА_14 разом із ОСОБА_15 , у присутності ОСОБА_24 , розробили структуру, план дій, а також здійснили розподіл функціональних обов`язків членів злочинної організації. У такий спосіб ОСОБА_15 та ОСОБА_14 стали співорганізаторами злочинної організації.
Одними з основних сфер, які становили їхній злочинний інтерес, стали діяльність АТ «Одеський припортовий завод» (далі - АТ «ОПЗ») та АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - АТ «ОГХК»).
Так, у період з листопада 2019 року по першу половину грудня 2019 року ОСОБА_15 залучив до злочинної організації ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були співзасновниками ТОВ «Агро Газ Трейдинг» (далі - ТОВ «АГТ»). Водночас ОСОБА_18 був директором ТОВ «АГТ», а ОСОБА_19 мав близькі родинні зв`язки із ОСОБА_15 , будучи чоловіком рідної сестри останнього. 
Саме у такий спосіб члени злочинної організації отримали у розпорядження рахунки суб`єкта господарювання, на яких повинні були акумулюватися доходи злочинної організації у вигляді неправомірної вигоди від спільної діяльності АТ «ОПЗ» і ТОВ «АГТ» з переробки давальницької сировини, побудованої на невигідних для АТ «ОПЗ» умовах.
Окрім цього, у цей же час ОСОБА_15 залучив до злочинної організації ОСОБА_13 , яка була офіційно працевлаштована в ТОВ «АГТ», а також виконувала особисті доручення ОСОБА_15 щодо сприяння діяльності злочинної організації, обліку надходжень незаконних коштів та їх подальшого розподілу і видачі членам злочинної організації й іншим особам за вказівкою керівника злочинної організації. 
У період з листопада по першу половину грудня 2019 року ОСОБА_15 залучив до злочинної організації ОСОБА_21 . Зі свого боку ОСОБА_14 , у період з 17.12.2019 по 24.01.2020, використовуючи свої службові повноваження, забезпечив призначення ОСОБА_21 керівником АТ «ОПЗ».
Надалі у листопаді 2020 року ОСОБА_15 , за попередньою згодою ОСОБА_14 , залучив до злочинної організації ОСОБА_22 . ОСОБА_14 , використовуючи свої службові повноваження, забезпечив призначення ОСОБА_22 керівником АТ «ОПЗ» замість ОСОБА_21 , якого було звільнено через конфлікт з іншими членами злочинної організації.
Отже, за наслідками вчинення вищенаведених протиправних дій вчинено кримінальні правопорушення, пов`язані з діяльністю АТ «ОПЗ», а саме: 
- зловживання службовим становищем службовою особою АТ «ОПЗ» з метою одержання неправомірної вигоди юридичною особою ТОВ «АГТ», що спричинило за період з 01.05.2020 по 31.10.2021 АТ «ОПЗ» тяжкі наслідки на суму 554 458 753,63 грн; 
- розтрату майна АТ «ОПЗ» за період з 16.01.2021 по 15.03.2021 в особливо великому розмірі на суму 68 872 922,84 грн шляхом зловживання службовою особою АТ «ОПЗ» своїм службовим становищем; 
- набуття, володіння, використання, розпорядження майном ТОВ «АГТ», щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, зокрема здійснення фінансових операцій, вчинення правочинів з таким майном, на загальну суму 10 603 163 837,19 грн, зміну форми (перетворення) такого майна та вчинено дії, спрямовані на приховування, маскування походження такого майна, володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження в сумі 2 040 998 955,42 грн.
Разом із тим, для встановлення контролю над АТ «ОГХК» залучені такі особи.
На початку березня 2020 року ОСОБА_15 залучив до злочинної організації ОСОБА_17 , який мав неофіційно контролювати діяльність АТ «ОГХК», а також залучати підконтрольні злочинній організації комерційні товариства для подальшого продажу їм продукції АТ «ОГХК» за заниженими цінами. 
09.04.2020 за попередньою згодою із ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , ОСОБА_17 залучив до злочинної організації ОСОБА_20 . Також ОСОБА_14 призначив ОСОБА_20 радником Голови ФДМУ.
У період з кінця квітня по першу половину травня 2020 року за попередньою згодою ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , за рекомендаціями ОСОБА_17 , залучив до злочинної організації ОСОБА_23 . Водночас ОСОБА_14 забезпечив призначення ОСОБА_23 на посаду члена правління АТ «ОГХК». Надалі у період з 05.10.2020 по 20.08.2021 ОСОБА_23 перебував на посаді тимчасово виконуючого обов`язки Голови правління АТ «ОГХК».
У червні - на початку липня 2020 року, ОСОБА_14 залучив до злочинної організації свого знайомого ОСОБА_16 . Після вступу до злочинної організації за рекомендаціями ОСОБА_14 , 29.07.2020 ОСОБА_16 призначили заступником Голови ФДМУ, а надалі - першим заступником Голови ФДМУ. Згідно із розподілом функціональних обов`язків між Головою ФДМУ та його заступниками, ОСОБА_16 відповідав за управління корпоративними правами держави у підприємствах державного сектору економіки, що перебували в управлінні ФДМУ.
Також у цей період ОСОБА_15 залучив до злочинної організації свого знайомого ОСОБА_26 , який фактично керував діяльністю компаній, підконтрольних злочинній організації, а саме «BELANTO TRADE s.r.o.» (Чеська Республіка) та «Epi Group s.r.o.» (Чеська Республіка).
Уживши заходів до залучення ОСОБА_26 до участі в злочинній організації, члени злочинної організації отримали у розпорядження рахунки підконтрольних йому суб`єктів господарювання, на яких повинні були акумулюватися доходи злочинної організації у вигляді неправомірної вигоди від продажу продукції, придбаної за заниженою вартістю в АТ «ОГХК». 
Отже, за наслідками вчинення вищенаведених протиправних дій вчинено кримінальні правопорушення, пов`язані з діяльністю АТ «ОГХК», а саме:
- зловживання службовим становищем службовою особою АТ «ОГХК» з метою одержання неправомірної вигоди юридичними особами компаній «BELANTO TRADE s.r.o.» та «Epi Group s.r.o.», що спричинило у 2020 - 2021 роках АТ «ОГХК» збитки на суму 111 057 889,93 грн; 
- набуття, володіння, використання, розпорядження майном компаній «BELANTO TRADE s.r.o.» та «Epi Group s.r.o.», щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, зокрема здійснення фінансових операцій, вчинення правочинів з таким майном на загальну суму 95 845 558,49 грн, зміну форми (перетворення) такого майна та вчинено дії, спрямовані на приховування, маскування походження такого майна, володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження в сумі 67 768 862,62 грн.
З огляду на викладене, орган досудового розслідування уважає, що дії щодо зловживання службовим становищем та розтрати майна упродовж 2020-2021 років вчинені ОСОБА_14 та іншими членами цієї злочинної організації, зокрема ОСОБА_15 , заступником та першим заступником Голови ФДМУ ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , співзасновниками ТОВ «АГТ» ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , в.о. Голови правління АТ «ОПЗ» ОСОБА_21 , в.о. Голови правління АТ «ОПЗ» ОСОБА_22 , радником Голови ФДМУ ОСОБА_20 , т.в.о. Голови правління АТ «ОГХК» ОСОБА_23 , ОСОБА_26 та іншими, наразі неустановленими досудовим розслідуванням, особами.
Поряд із тим, за версією органу досудового розслідування, легалізація коштів, отриманих злочинним шляхом, здійснювалася членами злочинної організації ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , а також ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими, наразі невстановленими досудовим розслідуванням особами в окремі періоди, які охоплюють період з 2020 року по 2024 рік.
Для забезпечення діяльності злочинної організації, ОСОБА_15 уповноважив члена злочинної організації ОСОБА_28 - свою особисту помічницю, вести облік надходження грошових коштів та їх подальшу видачу, пов`язану з потребами злочинної організації. 
Вказана видача здійснювалась ОСОБА_28 у визначеному ОСОБА_15 розмірі для покриття видатків та передачі грошових коштів визначеним особам, причетним до діяльності цієї організації. 
Так, вищевказані дії ОСОБА_28 здійснювала у період 2019-2021 років, у тому числі в офісному приміщенні БЦ «Парус» за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 2 (10-й поверх), в якому ОСОБА_15 та інші члени злочинної організації здійснювали комунікацію щодо дій злочинної організації.
Отже, своїми умисними діями ОСОБА_28 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 255 КК України, а саме участь у злочинній організації.
Крім того, ОСОБА_28 вчинені як пособником наступні дії зі сприяння легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом. 
Так, у травні 2021 року ОСОБА_15 залучив ОСОБА_28 та своїх батьків - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в якості пособників до участі у вчиненні правочинів та інших дій в Об`єднаних Арабських Еміратах, Французькій Республіці та на території інших країн, кінцевою метою яких було приховування злочинного походження коштів, одержаних злочинною організацією.
Далі, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи на території Об`єднаних Арабських Еміратів, заснували у м. Рас-ель-Хайма компанію GMYRIN FAMILY HOLDING LIMITED (реєстраційний номер ICC20210636) з метою її подальшого використання у приховуванні майна членів злочинної організації та злочинного походження грошових коштів, використаних для придбання цього майна.
Своєю чергою, у червні 2021 року членом злочинної організації ОСОБА_28 , які діяла на підставі довіреності від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 02.06.2021, компанія GMYRIN FAMILY HOLDING LIMITED була використана для заснування компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC, засвідченої нотаріусом м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів під серійним номером № 137988/1/2021. 
Крім того, під час заснування компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC ОСОБА_28 поклала управління цією компанією на себе як на генерального директора компанії, що надало їй відповідно до статті 9 Установчого договору компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC від 27.06.2021 всі повноваження, необхідні для управління компанією. Вказаними діями ОСОБА_28 сприяла приховуванню причетності ОСОБА_15 до фактичного управління цією компанією.
Після чого, на банківських рахунках компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC, відкритих у банківських установах Об`єднаних Арабських Еміратів, за пособництва членів злочинної організації та інших осіб акумульовано частину грошових коштів, отриманих злочинною організацією внаслідок вчинення злочинних дій на території України, та які, у подальшому, використано для набуття об`єктів нерухомості, земельних ділянок, іншого рухомого та нерухомого майна, створення іноземних юридичних осіб, зокрема у Французькій Республіці, Республіці Хорватія, Королівстві Нідерландів та інших невстановлених досудовим розслідуванням країнах, а також для оплати потреб членів злочинної організації та їх близьких осіб. 
Зокрема, 16.05.2022 ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , виконуючи пособницькі дії у легалізації (відмиванні) майна, одержаного злочинною організацією злочинним шляхом, діючи в інтересах керівника злочинної організації ОСОБА_15 та інших, пов`язаних із ним, осіб, перебуваючи у м. Рієка Республіки Хорватія, звернулись до державного нотаріуса м. Рієка Республіки Хорватія в якості засновників з проханням скласти установчий договір про створення товариства з обмеженою відповідальністю GMYRIN FAMILY DEVELOPMENT ADRIATIC d.o.o. 
Далі, 27.05.2022 Господарським судом м. Рієка Республіки Хорватія внесений запис про заснування товариства з обмеженою відповідальністю GMYRIN FAMILY DEVELOPMENT ADRIATIC d.o.o. (OIB 41288857562), фактично створеного з метою подальшого переведення на банківські рахунки вказаної компанії грошових коштів, розміщених на банківських рахунках компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC, інших юридичних та фізичних осіб, пов`язаних з членами злочинної організації, і надання, таким чином, цим грошовим коштам законності походження та можливості їх легального використання на території Європейського Союзу для придбання майна та здійснення оплати потреб членів злочинної організації, їх близьких осіб.
Так, на території Королівства Нідерландів 18.08.2022 компанією GMYRIN FAMILY DEVELOPMENT ADRIATIC d.o.o. (бенефіціарні власники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) з використанням грошових коштів компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC придбано у компанії AUTOBEDRIJF T. VAN DEN AKKER B.V. (Королівство Нідерландів) автомобіль ROLLS-ROYCE GHOST (номер VIN: НОМЕР_1 ) вартістю 336 000 євро (на 18.08.2022 за курсом НБУ становило 12 490 396,80 грн), який після цього поставлений на облік в Республіці Хорватія та переданий у фактичне користування особам, наближеним до ОСОБА_15 .
Крім того, у м. Рієка Республіки Хорватія 14.12.2022 компанією GMYRIN FAMILY DEVELOPMENT ADRIATIC d.o.o. (бенефіціарні власники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) укладено з компанією SALU d.o.o. (OIB 36090270622, Республіка Хорватія) договір займу про надання позики, на підставі чого 14.12.2022 компанією GMYRIN FAMILY DEVELOPMENT ADRIATIC d.o.o. перераховано на рахунок компанії SALU d.o.o. 1 131 000 хорватських кун (на 14.12.2022 за курсом НБУ становило 5 779 070, 7 грн), що надало можливість приховати ОСОБА_15 злочинне походження цього майна.
Крім того, у 2022-2023 роках вчинено ряд дій, направлених на придбання земельних ділянок, розміщених на території Республіки Хорватія, з метою подальшої організації на цих ділянках будівельних бізнес-проектів, та, таким чином, маскування злочинного походження коштів, використаних для цього придбання та майбутнього будівництва, а саме з 15.03.2023 по 20.09.2023 компанією BOGATA ZEMLJA d.o.o. (ОІВ 01141474951), що зареєстрована у Республіці Хорватія та пов?язана з членами злочинної організації ОСОБА_15 з використанням грошових коштів товариства з обмеженою відповідальністю GMYRIN FAMILY DEVELOPMENT ADRIATIC d.o.o. здійснено часткову оплату за договорами купівлі-продажу нерухомості, розташованої у кадастровому муніципалітеті Пломін (Республіка Хорватія) та володільцями яких є наступні особи: ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_45, ОСОБА_46 ( ОСОБА_31 ), ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , на загальну суму 797 185,10 євро, що на день вчинення транзакцій за курсом НБУ становило 31 311 941,31 грн.
Крім того, член злочинної організації ОСОБА_28 , діючи на підставі довіреності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виданої 02.06.2021, внесла 25.10.2022 зміни до Установчого договору компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC, призначивши генеральним директором цієї компанії громадянку Республіки Казахстану ОСОБА_37 , підконтрольну ОСОБА_15 та іншим особам, наближеним до нього, але необізнану щодо злочинних намірів останніх, чим сприяла приховуванню причетності ОСОБА_15 до управління компанією GFM INVESTMENT GROUP LLC.
Після чого, 09.03.2023 ОСОБА_38 , діючи в інтересах компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC та, будучи необізнаною про мету легалізації коштів, одержаних злочинним шляхом, організувала укладення зобов`язання з продажу забудованої нерухомості з компанією S.C.P. MIMOSA STAR (Князівство Монако), відповідно до якого компанія S.C.P. MIMOSA STAR зобов`язується продати компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC забудовані земельні ділянки за адресою: 41, Chemin des Mimosas, 06320 CAP D'AIL, Французької Республіки (кадастрові номери АН-0192, АН-0193, АН-0194, АН-0195, АН-0196), які включали два двоповерхові житлові будинки, басейн та прилеглу ділянку у строк до 09.05.2023 за 5 018 000 євро. 
Далі, 12.04.2023 за пособництва ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з використанням документів компанії GFM INVESTMENT GROUP LLC на території Французької Республіки з метою приховування причетності членів злочинної організації до купівлі нерухомості у місцевості CAP D'AIL (Французька Республіка) зареєстровано компанію GFD COTE D'AZUR (реєстраційний номер 951445261) та, надалі, відкрито банківський рахунок останньої.
Після чого, з метою завершення легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, 09.05.2023 компанією GFD COTE D'AZUR (бенефіціарні власники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ) придбано в компанії S.C.P. MIMOSA STAR (Князівство Монако) забудовані земельні ділянки за адресою: 41, Chemin des Mimosas, 06320 CAP D'AIL, France (кадастрові номери АН-0192, АН-0193, АН-0194, АН-0195, АН-0196), які включали два двоповерхові житлові будинки, басейн та прилеглу ділянку, загальною вартістю 5 018 000 євро, що на день укладення правочину за курсом НБУ становило 202 466 264 грн.
Отже, з огляду на зазначене вище, 19.02.2026 ОСОБА_6 , у порядку, передбаченому ст. 135, 278 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, а саме в тому, що вона була учасником злочинної організації та своїми пособницькими діями сприяла легалізації (відмиванню) майна, одержаного злочинним шляхом, на загальну суму 252 047 672,80 грн, що є особливо великим розміром.
09.03.2026 у провадження слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива НАБУ, погоджене прокурором САП, про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (далі - клопотання). 
За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя своєю ухвалою від 17.03.2026 задовольнив його в повному обсязі. Слідчий суддя дійшов висновків про: набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваної у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення нею інкримінованих їй кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення нею дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України; наявність обґрунтованих підстав вважати, що її оголошено в міжнародний розшук.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Захисник підозрюваної ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7  не погодився з ухвалою слідчого судді від 17.03.2026, а тому звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні клопотання.
Узагальнено, з урахування доповнень до апеляційної скарги, адвокат звертає увагу на наступне.
Матеріали клопотання не містять відомостей про вжиття детективами будь-яких заходів для виклику та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 передбаченими КПК України способами. Підозру вручено ОСОБА_39 , яка не є дорослим членом сім`ї та не проживає разом з ОСОБА_6 , ОСББ «Ямська 52», куди направлялись повістки про виклик, не передбачено КПК України, як суб`єкт отримання процесуальних рішень. Також матеріали клопотання не місять відомостей про ідентифікацію номерів телефонів та електронних адрес, на які направлялось повідомлення про підозру. Ба більше, протокол повідомлення про підозру не передбачений КПК України та з урахуванням наведеного не є належним та допустимим. Зміст повідомлення про підозру не відповідає вимогам КПК України оскільки на момент складення повідомлення про підозру ОСОБА_27 остання, внаслідок укладання шлюбу змінила прізвище на «Кліщар», про що адвокат повідомив детективам НАБУ, але повідомлення нової підозри або зміни раніше повідомленої підозри не відбулось. Захист вважає рішення про міжнародний розшук та розшук безпідставним, незаконним та таким, що прийнято за умов неналежного повідомлення про виклик до детектива та ігнорування детективами об`єктивної неможливості прибуття ОСОБА_6 у короткий строк на територію України у зв`язку з відсутністю документів, що дають право на перетин кордону. Разом із тим, ОСОБА_6 повідомила про причини неприбуття за викликом. Детективу відомо місце проживання ОСОБА_6 , але він не вжив заходів на вручення цього клопотання належним чином. Слідчий суддя проігнорував факт неналежного повідомлення ОСОБА_6 про розгляд клопотання.
Також захисник зазначає про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу з огляду на відсутність обґрунтованої підозри. Клопотання не містить ланцюг набуття, володіння, використання, розпорядження майном та факти його одержання злочинним шляхом, зокрема розмір зазначених в клопотанні збитків математично не відповідає розміру майна в контексті ст. 209 КК України. Участь ОСОБА_6 у злочинній організації ґрунтується на припущеннях оскільки вона офіційно працевлаштована до ТОВ «Агро Газ Трейдинг» на посаду менеджера з підбору персоналу, не була службовою особою не мала будь-яких організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а докази, які б могли свідчити про її обізнаність щодо джерел фінансування ТОВ «Агро Газ Трейдинг» відсутні, як і докази суб`єктивної сторони, на доведення факту усвідомлення ОСОБА_6 вчинення протиправних дій.
Крім цього, сторона захисту заперечує наявність ризиків. Зазначає, що ОСОБА_6 виїхала з території України з міркувань власної безпеки у 2022 році, а останній виїзд відбувся 2024 році, що також свідчить про факт необізнаності щодо наявності кримінального провадження та наявності мети переховуватись, крім цього захист зазначає про наявність сталих соціальних зв`язків та об`єкт нерухомого майна у власності. Ризики знищення або спотворення доказів, впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є недоведеним та такими, що ґрунтуються на припущеннях сторони обвинувачення, оскільки будь-які докази на їх підтвердження в клопотанні відсутні. Також недоведеним є ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, адже в обґрунтування даного ризику приводяться обставини, що не існують.
Додатково захисник зазначає про розгляд клопотання упередженим судом, оскільки слідчий суддя ОСОБА_1 ухвалив рішення, в якому зазначив обставини щодо детального руху кримінального провадження, без підтвердження їх матеріалами справи. Також слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання про участь ОСОБА_6 в судовому засіданні в режимі відеоконференції чим порушив її право на участь в судовому засіданні. 

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з наведених у ній підстав. Просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувану ухвалу.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін. Вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою. 

Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, вислухала доводи та заперечення учасників судового провадження, дослідила матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевірила доводи апеляційної скарги, та дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Одним із методів державної реакції на порушення, що мають кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ст. 178 КПК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Отже, у межах доводів апеляційної скарги, із метою правильного їх вирішення, колегія суддів має визначити: чи є обґрунтованою підозра ОСОБА_40 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення; чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Отже, у межах доводів апеляційної скарги, із метою правильного їх вирішення, колегія суддів має визначити: чи набула ОСОБА_6 процесуального статусу підозрюваної особи та чи є обґрунтованою її підозра у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень; чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України; а також чи дотримано її процесуальні права при розгляді клопотання слідчим суддею.
Щодо обґрунтованості підозри та набуття статусу підозрюваної особи
Сторона захисту в апеляційній скарзі зазначає про відсутність обґрунтованої підозри, посилаючись на те, що участь ОСОБА_6 у злочинній організації ґрунтується на припущеннях, оскільки вона була офіційно працевлаштована в ТОВ «Агро Газ Трейдинг» на посаді менеджера з підбору персоналу, не була службовою особою, не мала організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, а в матеріалах справи відсутні факти одержання нею майна злочинним шляхом або докази її обізнаності щодо протиправного характеру дій чи джерел фінансування товариства. Також захист вказує на математичну невідповідність розміру збитків у контексті ст. 209 КК України.
Колегія суддів такі доводи сприймає критично з огляду на таке.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. А тому, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), від 21.04.2011, заява №42310/04, п. 175).
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. The United Kingdom), від 28.10.1994, заява № 14310/88, п. 55).
Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).
Колегія суддів, після перевірки матеріалів провадження, погоджується з висновком слідчого судді про наявність у цьому кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_6 до інкримінованих їй діянь.
На переконання колегії суддів, твердження захисту про те, що ОСОБА_6 займала виключно рядову посаду менеджера з підбору персоналу і не наділялася функціями службової особи, не спростовують обґрунтованості підозри на цій стадії розслідування. Специфіка діяльності злочинної організації та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України (легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом), допускає залучення осіб, які формально не є керівниками чи службовими особами суб`єктів господарювання, проте фактично виконують окремі доручення чи ролі, що сприяють функціонуванню злочинного механізму. Питання детального ланцюга руху активів, суб`єктивної сторони складу злочину (усвідомлення протиправності дій) та остаточного математичного розрахунку збитків є предметом подальшого досудового розслідування та судового розгляду по суті, і на етапі обрання запобіжного заходу не потребують доведення «поза розумним сумнівом».
Щодо аргументів захисту про порушення порядку вручення повідомлення про підозру (направлення ОСОБА_39 , яка не проживає з особою, та ОСББ «Ямська 52», використання неідентифікованих телефонів/email, складання «протоколу повідомлення про підозру», а також невідповідність тексту повідомлення у зв`язку зі зміною прізвища з « ОСОБА_41 » на « ОСОБА_42 »), колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів клопотання вбачається, що детективами НАБУ вживалися доступні заходи для вручення повідомлення про підозру передбаченими КПК України способами за останніми відомими адресами реєстрації та проживання особи, а також шляхом надсилання документів засобами зв`язку. Факт зміни прізвища особи внаслідок укладення шлюбу (з Меншун на Кліщар) не нівелює її ідентифікації як конкретного суб`єкта кримінального провадження і не свідчить про недійсність або нікчемність складеного процесуального документа, оскільки правова кваліфікація дій та опис фактичних обставин стосуються саме цієї фізичної особи. Складання додаткових протоколів чи використання допоміжних каналів зв`язку лише підтверджує намагання органу досудового розслідування довести текст підозри до відома особи, яка перебуває поза межами України.
За таких обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про набуття ОСОБА_6 процесуального статусу підозрюваної в розумінні ст. 276-279 КПК України.
Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України
Перевіряючи обґрунтування слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів встановила належне та детальне їх висвітлення в оскаржуваній ухвалі з урахуванням вимог ст. 178 КПК України.
Колегія суддів відхиляє доводи захисту про відсутність ризику переховування, мотивовані тим, що ОСОБА_6 виїхала з України ще у 2022 році з міркувань безпеки (а останній раз у 2024 році), має сталі соціальні зв`язки, нерухомість в Україні, а також об`єктивно не може прибути до детектива у короткий строк через відсутність документів, що дають право на перетин кордону (про що вона офіційно повідомляла слідство).
Сам по собі факт первинного виїзду за кордон у 2022 чи 2024 роках з міркувань безпеки не виключає того, що на даний час, усвідомлюючи факт здійснення кримінального переслідування, особа продовжує перебувати за межами України та не вживає дієвих заходів для прибуття до органу досудового розслідування. Твердження про відсутність закордонних документів чи об`єктивну неможливість перетину кордону не спростовують її перебування у розшуку та не заперечують існування ризику переховування.
Оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України щодо особи, оголошеної у міжнародний розшук, застосування будь-яких інших, більш м`яких запобіжних заходів (у тому числі дистанційно) є неможливим. Наявність нерухомості чи соціальних зв`язків в Україні не здатна нівелювати встановлений ризик переховування особи, яка тривалий час проживає за кордоном.
Разом із тим, щодо ризиків знищення або спотворення доказів, а також впливу на свідків та інших учасників провадження, КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона схильна і має реальну можливість їх здійснити у майбутньому. Враховуючи характер висунутої підозри у межах діяльності ймовірної злочинної організації, дані ризики обґрунтовано визнані слідчим суддею наявними.
Щодо інших доводів сторін (упередженість суду та участь у відеоконференції)
Захисник вказував на порушення права на захист через відмову слідчого судді в забезпеченні участі ОСОБА_6 в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Стосовно відмови у відеоконференції колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, оголошеного у міжнародний розшук, здійснюється за відсутності такого підозрюваного. Процесуальний порядок розгляду цієї категорії клопотань не передбачає обов`язкового дистанційного залучення підозрюваного, який переховується, оскільки сенс цієї процедури полягає у забезпеченні можливості затримання особи та її подальшої доставки до суду. Інтереси ОСОБА_6 у судовому засіданні повноцінно забезпечувалися професійним адвокатом, що повністю нівелює твердження про порушення права на захист.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.12.2021 у справі № 11-164сап21 висловила позицію, згідно з якою, зокрема, у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Отже, колегія суддів не надає окремо детальні відповіді на ряд інших доводів сторони захисту, оскільки вони не мають суттєвого значення для вирішення питань цього розгляду. Вказане також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, 18.07.2006.
На переконання колегії суддів у цьому провадженні надано відповіді на всі вагомі аргументи. 
Висновки Суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (стаття 310 КПК України).
Рішення, одне з яких за результатами розгляду апеляційної скарги може постановити апеляційний суд, передбачені ст. 407 КПК України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильних висновків про наявність підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих діянь; належне набуття процесуального статусу підозрюваної особи; наявність реальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України; факт перебування підозрюваної у міжнародному розшуку.
Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.
Керуючись ст. 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17.03.2026 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча суддя        ОСОБА_2 

Судді           ОСОБА_3 

ОСОБА_4