Справа № 308/4887/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року      місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Івашкович Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними,-
В С Т А Н О В И В :
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
31.03.2026 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Буришин В.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: 
- визнати договір іпотеки від 27.02.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстровано в реєстрі за №296, зі змінами до нього, недійсним;
- визнати договір позики від 27.02.2017, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстровано в реєстрі за №295, зі змінами до нього, недійсним.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 стверджує про відсутність її волевиявлення на укладення договору позики від 27.02.2017 та договору іпотеки від 27.02.2017, а також додаткових угод до них. На підтвердження своїх доводів позивачка посилається на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2024 у кримінальній справі №308/8973/18, яким встановлено, що інші особи шляхом обману заволоділи її квартирою та використали належні їй документи для оформлення спірних правочинів. У межах кримінального провадження проведено почеркознавчу експертизу, висновком якої встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 у договорі позики, договорі іпотеки та додаткових угодах виконані не нею, а іншою особою. Позивачка зазначає, що не зверталася до нотаріуса для укладення спірних договорів, не підписувала їх та не мала наміру передавати належну їй квартиру в іпотеку чи отримувати позику. У зв`язку з цим вона вважає спірні договори такими, що не відповідають вимогам закону щодо вільного волевиявлення сторони правочину, та просить визнати їх недійсними.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, але надав заяву про визнання позову.
Інші процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2026 вказану справу передано на розгляд судді цього суду Голяни О.В.
Ухвалою суду від 02.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. 
Ухвалою суду від 07.04.2026 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.06.2026 витребувано з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області матеріали судової справи №308/8973/18 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 України. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні судом оглянуто матеріали судової справи №308/8973/18 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 України.
Заяви та клопотання.
Разом із позовною заявою представником позивача заявлено клопотання про витребування з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області матеріалів судової справи №308/8973/18 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 України.
07.04.2026 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Буришин В.В., подано до суду заяву на виконання ухвали суду від 02.04.2026.
20.05.2026 відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про визнання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутності. 
10.06.2026 представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутності сторони захисту. 
Пояснення сторін в судовому засіданні.
Сторони, їх представники в судове засідання не з`явились. 
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 
27.02.2017 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. посвідчено договір позики, зареєстрований за № 295, та договір іпотеки, зареєстрований за № 296, сторонами яких зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03.03.2017 і 27.05.2017 між цими ж особами посвідчено додаткові угоди до договору позики та договори про внесення змін до договору іпотеки. На підставі договору іпотеки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження належної ОСОБА_1 квартири. 
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2024 у справі № 308/8973/18, який набрав законної сили 31.05.2024, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, використали документи ОСОБА_1 та, видаючи ОСОБА_3 за ОСОБА_1 , уклали від її імені договір позики від 27.02.2017, договір іпотеки від 27.02.2017, а також додаткові угоди до них. Вироком також встановлено, що ОСОБА_1 до нотаріуса для укладення зазначених правочинів не зверталася, згоди на їх укладення не надавала, а підписи від її імені були виконані іншою особою.
Оцінка суду.
Відповідно до частин першої та третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити вимогам закону, а волевиявлення його учасника має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка передбачає право особи самостійно вирішувати питання щодо вступу в договірні правовідносини, визначати їх зміст та наслідки. Вчинення правочину від імені особи без її відома та згоди суперечить самій природі цивільних правовідносин та свідчить про відсутність необхідного елементу правочину – волевиявлення його сторони.
За змістом статті 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину вимог, установлених статтею 203 цього Кодексу, є підставою для визнання такого правочину недійсним. При цьому вирішуючи спір про недійсність правочину, суд повинен встановити не лише факт його формального укладення, а й з`ясувати, чи було реальне та вільне волевиявлення особи, від імені якої такий правочин вчинено.
Разом із тим статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Отже, укладений правочин вважається таким, що породжує відповідні права та обов`язки, доки не буде доведено протилежне. Обов`язок доведення обставин, які свідчать про недійсність правочину, покладається на особу, яка заявляє відповідну вимогу.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 27.02.2017 від її імені було укладено договір позики та договір іпотеки, а в подальшому – договори про внесення змін до них від 03.03.2017 та 27.05.2017. На підставі договору іпотеки належне позивачці нерухоме майно було передано в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики.
Водночас вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2024 у справі № 308/8973/18, який набрав законної сили 31.05.2024, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, використали документи ОСОБА_1 та організували укладення від її імені договору позики, договору іпотеки та подальших змін до них. Вироком встановлено, що ОСОБА_3 видавала себе за ОСОБА_1 , надала нотаріусу документи останньої та підписала від її імені спірні правочини, тоді як сама ОСОБА_1 до нотаріуса не зверталася, участі в укладенні договорів не брала та згоди на їх укладення не надавала.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені вироком суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду при розгляді справи про правові наслідки дій особи в питанні того, чи мали місце такі дії та чи вчинені вони відповідною особою. Отже, встановлені вироком факти використання документів позивачки іншими особами, підроблення підписів від її імені та укладення спірних договорів без її участі не підлягають повторному доказуванню в межах цієї цивільної справи.
Оцінюючи наведені обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що під час укладення договору позики від 27.02.2017, договору іпотеки від 27.02.2017, а також договорів про внесення змін до них була відсутня воля ОСОБА_1 на набуття відповідних цивільних прав та обов`язків. Спірні правочини фактично були вчинені іншою особою, яка не мала належних повноважень діяти від імені позивачки.
Таким чином, волевиявлення ОСОБА_1 на укладення спірних правочинів не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, а фактично було відсутнім взагалі. За таких обставин вимоги частини третьої статті 203 ЦК України при укладенні договору позики, договору іпотеки та договорів про внесення змін до них дотримані не були, що відповідно до статті 215 ЦК України є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначених правочинів недійсними.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсними договору позики від 27.02.2017, договору іпотеки від 27.02.2017 та укладених до них договорів про внесення змін є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З цих підстав, керуючись статтями2,5,10-13,18,258-259,263265,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними – задовольнити повністю.
Визнати недійсним договір позики від 27 лютого 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. та зареєстрований у реєстрі за № 295, а також додаткові угоди до нього від 03 березня 2017 року, зареєстровану в реєстрі за № 380, та від 27 травня 2017 року, зареєстровану в реєстрі за № 1042.
Визнати недійсним договір іпотеки від 27 лютого 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. та зареєстрований у реєстрі за № 296, а також договір про внесення змін до договору іпотеки від 03 березня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за № 381, та договір про внесення змін до договору іпотеки від 27 травня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за № 1043.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Сторони по справі:
Позивач:  ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя          Голяна О.В.