ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 травня 2026 року 	Справа № 280/1703/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (пр. Повітряних сил України, буд. 6, м. Київ, 03168) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
02.03.2026 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивачка, ОСОБА_1 ) до Міністерства оборони України (далі – відповідач, МОУ), в якому позивачка просить суд:
визнати протиправними та скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом за №3/в від 15 січня 2026 року, та затверджене 19 січня 2026 року, яким позивачці відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги;
зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду щодо наявності права у позивачки на призначення одноразової грошової допомоги.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона постійно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із загиблим військовослужбовцем, що підтверджується рішенням суду про встановлення даного факту, однак відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця із посиланням на положення ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в попередній редакції. Позивачка наголошує, що редакція даної статті станом на дату звернення позивачки за означеною грошовою допомогою передбачає її право на отримання такої допомоги. У зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою від 06.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1703/26. Витребувано від відповідача належним чином засвідчені копії всіх документів та матеріалів, якими керувався відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення.
24.03.2026 засобами системи «Електронний суд» від представника відповідача, надійшов відзив на позовну заяву в якому він стверджує, що позивачка не надала документів на підтвердження того, що вона входить до кола осіб, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги. Представник відповідача наголошує, що позивачка не має статусу «один із подружжя, який не одружився вдруге» та рішенням суду даного статусу не встановлено. Зауважує, що в даному випадку мають бути застосовані положення ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на дату смерті військовослужбовця, а не на дату звернення позивачки з відповідною заявою. У зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
13.05.2026 засобами системи «Електронний суд» від позивачки надійшли додаткові пояснення в яких вона зазначає, що відмова відповідача ґрунтується на надмірно формальному та звужувальному тлумаченні положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що суперечить меті законодавчих змін, внесених Законом України №3515-ІХ, принципу верховенства права, правової визначеності та недопустимості дискримінації членів сім`ї загиблого військовослужбовця залежно від форми сімейних відносин. Відповідач фактично проігнорував встановлений судовим рішенням факт проживання позивачки із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, хоча відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не підлягають повторному доказуванню. Крім того, застосування відповідачем редакції закону, чинної виключно на дату загибелі військовослужбовця, суперечить суті соціальної гарантії, оскільки адміністративна процедура розгляду заяви позивачки була завершена вже після набрання чинності Законом України №3515-ІХ, який прямо поширив право на отримання одноразової грошової допомоги на жінок, які проживали із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без шлюбу. З посиланням на висновки судів апеляційної інстанції просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Інших заяв (клопотань, пояснень тощо) від учасників справи до суду не надходило.
Розглянувши наявні у справі матеріали, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 1996 року по день смерті ОСОБА_2 . Зазначений факт встановлено рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.06.2025 у справі №314/5682/24, яке набрало законної сили – 28.07.2025.
Сповіщенням сім`ї від 02.04.2024 №1/Ф/1838 було повідомлено про те що військовослужбовець ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, внаслідок мінометного обстрілу в районі н.п. Іванівка Куп`янського району Харківської області.
За результатами розгляду звернення до ТЦК та СП із заявою про призначення позивачці одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02 травня 2024 року за №1/ф/2466 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що до заяви не було додано документів, які б підтверджували родинний зв`язок позивачки з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.06.2025 у справі №314/5682/24 встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 1996 року по день смерті ОСОБА_2 .
21.08.2025, перелік документів, в якому міститься рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.06.2025 у справі №314/5682/24, встановленим порядком надійшов на адресу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України з ІНФОРМАЦІЯ_7 та поданий на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 січня 2026 року №3/в позивачці відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що на думку відповідача, встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану, що не відповідає колу осіб, визначеному статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції станом на дату смерті військовослужбовця.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII, застосовується судом у редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин, тобто смерті військовослужбовця - ОСОБА_2 ).
За змістом частини першої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 1 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ встановлено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до якої у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до пункту а) частини першої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 16-2 Закону №2011-ХІІ).
За положеннями частини першої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Згідно з частиною шостою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (частина восьма статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 2 Постанови №168 (в редакції, чинній на час смерті військовослужбовця) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975, застосовується судом в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з абзацом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відтак, хоча особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №2011-ХІІ, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, проте одноразова грошова допомога призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Як встановлено вище, позивака - ОСОБА_1 не є дружиною зниклого загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 .
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.06.2025 у справі №314/5682/24 встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 1996 року по день смерті ОСОБА_2 .
Водночас, приписами частини першої статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ імперативно встановлено коло осіб які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Тобто до осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, є один із подружжя військовослужбовця, який не одружився вдруге.
Відповідно до частин першої-другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Поняття шлюбу визначено у статті 21 СК України, якою установлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відтак, фактичне спільне проживання чоловіка та жінки не є шлюбом у розумінні законодавства, тому приписи частини першої статті 16-1 Закону № 2011-XII, які мають імперативний характер в частині визначення кола осіб сім`ї військовослужбовця, не підлягають розширеному тлумаченню і не розповсюджуються на позивача.
Суд визнає помилковим посилання позивачки на установлення в рішенні Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.06.2025 у справі №314/5682/24, яке набрало законної сили, факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 1996 року по день смерті ОСОБА_2 , адже установлення такого факту не свідчить, що у позивачки та ОСОБА_2 виникли права та обов`язки подружжя.
Оскільки виключно шлюб є підставою для виникнення прав і обов`язків подружжя, враховуючи відсутність факту укладання шлюбу позивачки із ОСОБА_2 , суд констатує відсутність у позивачки прав дружини, тому доходить до висновку про відсутність підстав для виплати позивачці одноразової грошової допомоги та, відповідно, про необґрунтованість позовних вимог.
Суд зауважує, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.06.2025 у справі №314/5682/24 не встановлювався факт перебування позивачки на утриманні загиблого військовослужбовця, докази перебування ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 відсутні.
Також необхідно зазначити, що нормами законодавства, чинними на час виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги (25.03.2024 - день смерті військовослужбовця), визначалося, що особи, з якими військовослужбовець проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, до категорії осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги, не відносяться.
Зміни до частини четвертої статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, відповідно до яких до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, внесені 29 березня 2024 року, а тому не можуть бути застосовані до спірних в цій справі правовідносин.
Посилання позивачки на висновки судів апеляційної інстанції суд не бере до уваги в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, крім того, обставини в зазначених позивачкою судових справах не є подібними до обставин даної справи.
З урахуванням вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судових витрат.
Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (пр. Повітряних сил України, буд. 6, м. Київ, 03168) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити. 
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України
Рішення у повному обсязі складено та підписано «21» травня 2026 року. 

Суддя Р.В. Кисіль