Справа №760/14408/26
1-кп/760/3248/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року           м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі: 
головуючого - судді   ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря    ОСОБА_2 ,
прокурора     ОСОБА_3 ,
захисника    ОСОБА_4 ,
обвинуваченого   ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2026 приблизно о 15 годині 53 хвилин,    ОСОБА_5 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 5, поруч із магазином «Новус», де у нього виник злочинний, корисливий умисел, спрямований на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану,  ОСОБА_5 , перебуваючи поруч із магазином «Новус», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 5, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, впевнившись у тому, що за його діями нiхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, підійшов до припаркованого велосипеду марки «Pride REBEL 7,2 рама 19», оранжевого кольору з чорними вставками.
В подальшому, діючи умисно, протиправно, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, шляхом вільного доступу викрав транспортний засіб, а саме вище зазначений велосипед, що належить потерпілому ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи при собі, таємно викрадене чуже майно, що належить ОСОБА_6 , зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 10 833 гривні 00 копійок.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, розкаявся.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений  ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та, беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість  ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Зазначені дії  ОСОБА_5  суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
При призначенні виду покарання обвинуваченому  ОСОБА_5 у відповідності до ст. 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжуючі покарання.  ОСОБА_5  раніше судимий, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого злочину. Також суд враховує  ставлення обвинуваченого до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків від злочину. 
Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який ніде не працює, в період воєнного стану не займався жодною суспільно-корисною працею, не одружений, на обліках у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 суд, відповідно до статті 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).
Виходячи з викладеного, враховуючи, що вчинене обвинуваченим  ОСОБА_5 діяння є тяжким злочином, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4ст. 185 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення  ОСОБА_5  та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Водночас, судом встановлено, що  ОСОБА_5  вчинив вищевказаний злочин, будучи засудженим на підставі вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. 
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений  після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
Частиною 2 ст. 71 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений  ОСОБА_5 раніше засуджений, а саме 01 квітня 2025 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення вол, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати до покарання, призначеного за новим вироком суду, не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченого  ОСОБА_5  на підставі ст. 124 КПК України.
Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5  визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2025 року, та визначити  ОСОБА_5 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці, зарахувавши в строк відбування покарання попереднє ув`язнення  ОСОБА_5 , з моменту його затримання з 22 березня 2026 року по 20 травня 2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі.
Обвинуваченому ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.
Речові докази: 
-DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.
-шкіряний гаманець - повернути  ОСОБА_5 .
Стягнути з  ОСОБА_5 за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-26/15383-ТВ від 23.03.2026 - 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя            ОСОБА_1