Справа № 515/664/26
Провадження № 2/515/1237/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді Олійника К. І.,
за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2026 року ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Ковпака О. В., звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до Татарбунарської міської ради Одеської області, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності за законом на житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування своїх позовних вимог  ОСОБА_1 вказував про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра - ОСОБА_2 . 
За заявою ОСОБА_1 Саратською державною нотаріальною конторою Одеської області заведено спадкову справу №221/2025 від 01.10.2025 року, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що проживала за адресою: АДРЕСА_1 . 
08 квітня 2026 року Саратською державною нотаріальною конторою Одеської області Русеву Г. К. видано свідоцтво про право на спадщину за законом НКЕ №605436 на земельну ділянку кадастровий номер 5125081900:01:001:0350, площею 2,6459 га, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II-ОД №001495 від 16.03.2006 року.
Разом з цим, постановою державного нотаріуса Колісник Д. Ю. від 08 квітня 2026 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , з причин відсутності державної реєстрації права власності на успадковане майно.
Відповідно довідки з погосподарської книги №4, виданої ОСОБА_3 , старостою сілі Дельжилер та Нова Олексіївка Татарбунарської міської ради Одеської області 26 березня 2026 року за №48, вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого була його дочка ОСОБА_2 , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. 
Згідно довідки, виданої ТОВ «Татарбунарське районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 07 квітня 2026 року за №123 по реєстровим книгам будинків та домоволодінь право власності на вищевказаний будинок станом на 31.12.2012 року не зареєстровано.
Згідно перевірки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутня.
Наведені позивачем обставини позбавляють його можливості у позасудовому порядку захистити свої спадкові права та належним чином оформити спадщину.
На підставі викладеного, позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рух справи
21 квітня 2026 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І. (а.с.27).
21 квітня 2026 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі та призначено її у підготовче судове засідання. До того ж витребувано від Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Одеської області засвідчену копію спадкової справи № 221/2025 до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 
Ухвалою Татарбунарського районного суду від 20 травня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Аргументи, доводи, клопотання учасників справи
Представник позивача, адвокат Ковпак О. В., до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності довірителя. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, адвокат Логінов О. Г. (представляє інтереси Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на підставі договору про надання послуг з правової допомоги № 1 від 04 січня 2019 року) просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.06.2025 року, виданого виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2026 року (а.с.8) слідує, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 успадкував земельну ділянку, розташовану на території Дмитрівської сільської ради (за межами населеного пункту) Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області, площею 2,6459 га, в межах згідно з планом, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №001495, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 16 березня 2006 року на підставі розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 09 грудня 2004 року №560/А-2004 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010653500300, кадастровий номер земельної ділянки: 5125081900:01:001:0350. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Постановою Саратської державної нотаріальної контори Одеської області від 08 квітня 2026 року за вих. № 176/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , з причин відсутності державної реєстрації права власності на успадковане майно (а.с. 9).
Відповідно до виписки з погосподарської книги № 4 по с. Дельжилер (1991-1995), виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради 10 квітня 2026 року за №13 вбачається, що ОСОБА_4 є головою домогосподарства на АДРЕСА_1 . Додаткова інформаці: Дружина - ОСОБА_5 , 1928 року народження та донька – ОСОБА_2 , 1959 року народження (а.с.10).
Відповідно до виписки з погосподарської книги № 4 та № 5 по с. Дельжилер (1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020, 2021-2025), виданих виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради 10 квітня 2026 рр за №14, №15, № 16, №17, №18 та № 19 вбачається, що ОСОБА_2 є головою домогосподарства на АДРЕСА_1 (а.с. а.с.11,12,13,14,15,16)
За даними технічного паспорту та довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , збудований 1958 роках. Цільове призначення земельної ділянки, на якій розташований будинок – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 17-21,22-23).
З витребуваної судом копії спадкової справи № 221/2025, щодо майна  ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведеної Саратською державною нотаріальною Одеської області, вбачається, що спадкоємцями після смерті  ОСОБА_2  є її брат ОСОБА_1 , інші спадкоємці відсутні (а.с.34-66).
Мотивувальна частина
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно суду необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних та житлово-комунального господарства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року), не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності.
Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.
Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/7012/18 (провадження № 61-8387св19). 
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13, та з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18) та від 05 червня 2024 року у справі № 678/1418/17 (провадження № 61-16687св23).
Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року
у справі № 201/7012/18 за позовом фізичної особи до територіальної громади
м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (справа у подібних правовідносинах), колегія суддів касаційного суду зазначила, що: «…індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації…».
Встановивши, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 збудований ОСОБА_4 у 1958 роках, на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням, врахувавши наданий позивачем технічний паспорт на спірний житловий будинок, суд дійшов висновку, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який не є самочинним будівництвом, а її брат – ОСОБА_1 , який звернувся у передбачений законом строк до нотаріальної контори, має право на його успадкування.
Висновки за результатами розгляду справи
Звертаючись з вказаним позовом, ОСОБА_1 подав суду докази на підтвердження обставин належності спадкодавцю спірного домоволодіння до 05 серпня 1992 року, у тому числі, довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості (оціночний акт), виписки з домової книги і технічний паспорт, тому, з урахуванням встановлених обставин справи, позовні вимоги останнього підлягають до задоволення.
Щодо судових витрат
Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то з Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на користь позивача підлягає стягненню 1 331,20 грн судового збору за подання позовної заяви до суду.
Разом з тим, позивач просить не відшкодовувати понесені витрати.
Керуючись ст.ст. 76-82, 133, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності по праву успадкування за законом – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з належними до нього будівлями та спорудами, відповідно до технічного паспорту, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Татарбунарська міська рада, місцезнаходження: 68100, Одеська область, Білгород-Дністровський район, м. Татарбунари, вул. Лесі Українки, 18 (ЄДРПОУ 37197846). 

Суддя К. І. Олійник