ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 квітня 2026 року справа №200/5694/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі № 200/5694/25 (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі – ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач), про: визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати поточної пенсії позивача, недоотриманої пенсії за період з 01.03.2018 по 16.04.2024 відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №560/15743/24 та недоотриманої пенсії за період з 16.04.2024 по теперішній час, нарахованої на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №560/17794/23, на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ “Ощадбанк”; зобов`язання здійснювати виплату поточної пенсії, а також виплатити недоотриману пенсію за період з 01.03.2018 по 16.04.2024 відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №560/15743/24 та недоотриману пенсію за період з 16.04.2024 по теперішній час, нараховану на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №560/17794/23, шляхом перерахування зазначених сум на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ “Ощадбанк”; зобов`язання виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів - пенсії з 01.03.2018 року у зв`язку з порушенням строків їх виплати, яка нараховується згідно із Законом України від 19.10.2000 № 2050-III “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159;
Також позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/15743/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити недоотриману суму пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 16.04.2024 року включно відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з нарахуванням компенсації втрати частини доходів . Представник позивача 03.03.2025 року звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із копією заяви про виплату пенсії на вказаний рахунок №UA293257960000026209011092455, додавши до заяви апостильовану та нотаріально завірену довіреність позивача від 18.01.2025 року. Лист від 06.03.2025 року № 3253-2812/М-04/8-2200/25 ГУ ПФУ в Хмельницькій області направило за належністю звернення представника позивача щодо виплати пенсії, оскільки ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. В свою чергу відповідач листом від 28.04.2025 року №0500-0202-8/40411 відмовив у виплаті пенсії на банківський рахунок позивача, оскільки для виплати пенсії через поточні рахунки в банках позивач має особисто подати заяву про виплату пенсії. Станом на теперішній час відповідач не здійснив жодних дій щодо виплати пенсії позивача на вказаний банківський рахунок. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує його права на пенсійне забезпечення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі № 200/5694/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не виплати поточної пенсії ОСОБА_1 та недоотриманої пенсії за період з 01.03.2018 по 16.04.2024 відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №560/15743/24 та недоотриманої пенсії за період з 16.04.2024 по теперішній час, нарахованої на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №560/17794/23, на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ “Ощадбанк”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати виплату поточної пенсії ОСОБА_1 , а також виплатити недоотриману пенсію за період з 01.03.2018 по 16.04.2024 відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №560/15743/24 та недоотриману пенсію за період з 16.04.2024 по теперішній час, нараховану на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №560/17794/23, шляхом перерахування зазначених сум на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ “Ощадбанк”. В задоволенні іншої частини позову – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 року по справі №560/17794/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення (поновлення раніше призначеної пенсії), з врахуванням висновків суду, викладених у даній постанові.
На виконання постанови апеляційного суду ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 29.03.2020.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.12.2024 по справі № 560/15743/24, яке набрало законної сили 07.04.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити недоотриману суму пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 16.04.2024 року включно відповідно до норм Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виконано рішення суду від 11.12.2024 по справі № 560/15743/24, поновлено нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2018 та нараховано доплату за період з 01.03.2018 по 16.04.2024 у сумі 881363,92 грн.
Позивач відкрив поточний рахунок в банку “Ощадбанк” та надав реквізити рахунку до органу управління з метою виплати пенсії.
Проте, позивач не отримав виплату пенсії на свій банківський рахунок.
01.04.2025 року представник позивача звернувся до Пенсійного фонду з заявою щодо зміни виплатних реквізитів ОСОБА_1 .
Листом від 28.04.2025 №0500-0202-8/40411 відповідач повідомив представника позивача, що заяви одержувачів про зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки приймаються органами Пенсійного фонду за умови пред`явлення паспорта та реєструються в установленому порядку. Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через вебпортал з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 може надати заяву про зарахування сум пенсій на новий картковий рахунок особисто до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку; засобами вебпорталу або така заява може бути надіслана установою уповноваженого банку до органу Пенсійного фонду.
18.06.2025 до Головного управління надійшла заява-клопотання №ВЕБ05001-Ф-С-25-114823 від ОСОБА_1 щодо отримання роз`яснення про зміну виплатних реквізитів.
Листом від 16.07.2025 №24352-21404/М-02/8-0500/25 відповідач повідомив позивача, що відповідно до пункту 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (далі – Порядок №1596) заява про виплату грошової допомоги через поточний рахунок у банку подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання одержувача або приймається органом Пенсійного фонду України від установи уповноваженого банку. Заяву про виплату пенсії через поточний рахунок (в форматі IBAN) у банку можна подавати до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою кваліфікованого електронного підпису. Інших способів подання заяви на внесення в електронну пенсійну справу реквізитів банківського рахунку для виплати пенсії чинним законодавством не передбачено.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, судом першої інстанції зазначено наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 24, ч. 1 ст. 46 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Гарантоване громадянам Конституцією України право на соціальний захист передбачене в Законі України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та в Законі України “Про пенсійне забезпечення”, якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.
На підставі ч. 3 ст. 1, ст. 92 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.
Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від`їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.
Як слідує з п. 2 ч. 1 ст.49, ст. 51 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Міжнародних договорів між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не було укладено. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від`їздом за кордон.
Однак, рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
З Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009, вбачається, що оспорюваними нормами Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Таким чином, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням рішення Конституційного суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.
Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв`язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, або переведення з одного виду пенсії на інший, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, що встановлений статтею 46 Конституції України.
Також, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі “Пічкур проти України”, яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51 цього рішення). У п. 54 рішення зазначено, що наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, враховуючи те, що рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною, суд дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст.51 Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу УПФ має право відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.
Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 червня 2018 року по справі №577/50/17-а та у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України має враховуватися судом.
Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач за своєю трудовою діяльністю отримав право на призначення пенсії за віком в Україні, має право на пенсію, виплату якої було припинено, відповідач зобов`язаний відновити виплату пенсії позивачу як громадянину України, який виїхав на постійне місце проживання за кордон.
“Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596, визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.
Згідно із п. 6, 8, 9, 10 “Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до вимог Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги”, одержувача та уповноваженого працівника банку.
Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.
З урахуванням зазначеного, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 “Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.
Відповідно до п. 1.2. “Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування””, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596.
Таким чином органи Пенсійного фонду України уповноважені здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках у разі наявності заяви про виплату пенсії.
На сайті Пенсійного фонду України за посиланням: https://mof.gov.ua/uk/upovnovazheni-banki-shhodo-obslugovuvannja-zarplatnih-proektiv/ наведено перелік уповноважених банків, через які може здійснюватися виплата пенсій, серед переліку уповноважених банків є також АТ “Ощадбанк”. Отже, АТ “Ощадбанк” є уповноваженим банком, якому надано право виплати пенсії пенсіонерам, через відкритий в ньому поточний рахунок.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем відкрито особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ “ОЩАДБАНК”.
Позивачем направлено до відповідача звернення щодо виплати перерахованої позивачу пенсії на банківський рахунок, відкритий у АТ “Ощадбанк”. В заяві позивач, від імені якого діяв його повноважний представник, просив належні суми пенсії перераховувати саме на вказаний вище банківський рахунок.
З матеріалів справи вбачається, що до заяви, позивачем долучено апостильовану заяву про виплату пенсійних виплат на рахунок в АТ “Ощадбанк”, нотаріально засвідчену довіреність.
В даному випадку волевиявлення позивача щодо виплати пенсії на відкритий ним поточний рахунок в уповноваженому банку оформлено письмово, подано через її представника, що не суперечить жодній нормі діючого законодавства.
Доводи відповідача, що заява про виплату пенсії надійшла від представника без дотримання вимог порядку №1596, є помилковими, оскільки як вже зазначалося, цією заявою позивачем визначено його волевиявлення та реалізовано право на отримання пенсій на відкриті ним поточний рахунок в уповноваженій банківській установі.
До того ж, врегульований на законодавчому рівні порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті покладає на банк відповідальність за достовірність даних, внесених уповноваженим працівником банку до заяви про виплату пенсії щодо проведення у повному обсязі ідентифікації одержувача під час відкриття рахунку.
При цьому, суд зазначає. що відповідно до абз. 6 п. 10 Порядку №1596 уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату поточної пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії на банківський рахунок, відкритий у АТ “Ощадбанку””, а тому відповідач зобов`язаний перерахувати розмір поточної пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником.
Суд також звертає увагу, що Верховним Судом у постанові від 20.01.2022 року по справі № 280/4551/21 сформовано правовий висновок, згідно якого: “подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку № 22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1 та від 16.12.2020 року № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку № 22-1”.
Вказаний правовий висновок розповсюджується і на порядок виплати грошових коштів на карткові рахунки пенсіонерів, які фактично перебувають за кордоном (постанова Верховного Суду від 24.07.2023 року по справі № 280/6637/22).
У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що “колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається”.
Таким чином суд дійшов висновку, що позивачем була дотримана вимога щодо особистої подачі заяви до відповідача про виплату пенсії на банківський рахунок у зв`язку із чим суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у виплати пенсії позивачу на визначений позивачем банківський рахунок.
Враховуючи протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у виплати пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, у суду наявні підстави для зобов`язання відповідача здійснювати виплату поточної пенсії позивача, а також виплатити недоотриману пенсію за період з 01.03.2018 по 16.04.2024 відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №560/15743/24 та недоотриману пенсію за період з 16.04.2024 по теперішній час, нараховану на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №560/17794/23, шляхом перерахування зазначених сум на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ “Ощадбанк”.
Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі № 200/5694/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі № 200/5694/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць