Справа № 526/2378/25
Провадження № 2/526/124/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 червня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі
головуючої судді Максименко Л.В.
секретаря судового засідання Павленко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Гадяч цивільну справу № 526/2378/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
в с т а н о в и в:

28 липня 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №4577463 від 29.03.2023 року в розмірі 32 000 грн та сплачений судовий збір.
Ухвалою від 05.08.2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.
Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» та його представник копію ухвали про відкриття провадження отримали 05.08.2025, яка була надіслана до їх електронних кабінетів.
Відповідач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримав, зворотне повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідач не повідомив суд про зміну адреси реєстрації чи проживання. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 06 102 7252 8945, копія ухвали суду відповідачу не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", то суд приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачу вручено вказане поштове відправлення і фактично він є повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції.
22 жовтня 2025 року від представника відповідача адвокатата Шелудько О.О. надійшов відзив, в якому зазначено, що ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає з тих підстав, що позивачем не надано жодних первинних документів на підтвердження заявленої заборгованості за кредитним договором №4577463, зокрема, платіжної інструкції платника та повідомлення надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку про завершення платіжної операції. При цьому, такі документи мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказує, що позивачем до позову не додано договору №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «Фінекспрес» та ТОВ «1 безпечне агентство», який би підтверджував повноваження та умови ТОВ «Фінекспрес» для здійснення фінансових операцій на замовлення платника - ТОВ «1 безпечне агентство», а з наданої довідки ТОВ «Фінекспрес» № КД-000029914/ТНПП від 19.05.2025 не вбачається, що перерахування на картку НОМЕР_1 , яке мало місце 29.03.2023, грошових коштів у сумі 8 000, 00 грн (номер транзакції в системі ТОВ «Фінекспрес» cd3c8780-8377-422c-a13c-fc9d4297eb58), відбулося саме на виконання кредитного договору №4577463. Також, позивачем не надано платіжну інструкцію, на підставі якої мав відбуватись переказ коштів надавачем платіжних послуг, в результаті чого неможливо перевірити належне виконання платіжної операції, оскільки неможливо визначити відповідність унікального ідентифікатора, що має бути зазначений у платіжній інструкції, з ідентифікатором, що вказаний у довідці про переказ коштів. Інших доказів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів саме на виконання кредитного договору №4577463 позивачем не надано.Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Вказані розрахунки заборгованості містять лише суму заборгованості (незмінну) та не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. З цих підстав просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Ухвалою суду від 29.05.2026 витребувано з АТ «Універсал Банк» докази щодо отримання відповідачем коштів за договором позики.
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 29.03.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №4577463 від 29.03.2023 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,50 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Дата повернення позики 28.04.2023, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за день (п.21.-2.4 договору).
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, яка є невід`ємним додатком №1 до договору, реальна річна процентна ставка становить 30341,06%, загальна вартість кредиту становить 12 800 грн 00 коп.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора - електронного підпису Ck7t2u8MVH (п.28 договору), у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». До договору додано паспорт споживчого кредиту з умовами, викладеними в договорі, який підписаний одноразовим ідентифікатором наданим відповідачу 3JmhFu5KWS. 
З огляду на вказане, в даному випадку сторонами погоджено умови кредитування, зокрема сума кредиту, розмір та порядок нарахування відсотків, строк повернення кредитних коштів.
Факт перерахування відповідачу грошових коштів за вказаним договором позики підтверджується:
- довідкою №КД-000029914/ТНПП від 19.05.2025, в якій зазначено про перерахування коштів відповідно до умов договору, укладеного між ТОВ «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №23-01-18/5 від 23.01.2018 року та завершення наступної платіжної операції: 1) дата 29.03.2023 року; 2) номер платежу cd3c8780-8377-422c-a13c-fc9d4297eb58; 3) сума 8000.00 грн.; 4) отримувач Гейко Євгеній - ЕПЗ номер НОМЕР_1 .
Номер картки вказаний відповідачем у договорі позики.
Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.
Окрім того, згідно повідомлення АТ «Універсал Банк» від 09.06.2026 на ухвалу суду від 29.05.2026, на платіжну кату № НОМЕР_2 власником якої був ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 29.03.2023 було зараховано платіж в сумі 8 000 грн, що підтверджується випискою по рахунку, відкритому для обслуговування цієї банківської карти, який вказаний у договорі відповідачем.
Такими чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання за договором позики та надало грошові кошти відповідачу в сумі 8 000 грн, тому посилання представника відповідача на недоведеність перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 не знайшли свого підтвердження та є безпідставними. 
Позивач вказує, що оскільки ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, в результаті чого, згідно з розрахунком, наданим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 27.07.2023 включно у відповідача утворилась заборгованість за договором позики в сумі 32000 грн, з яких: 8000,00 грн - основний борг, 24 000 грн - заборгованість за відсотками.
25 вересня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест України» уклали договір факторингу №01.02-55/23, згідно п.3.1.3 якого право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за договорами позики в тому числі за договором позики №4577463 від 29.03.2023.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-55/23 від 25 вересня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №4577463 від 29.03.2023 становить 32000 грн, з яких: 8000,00 грн - основний борг, 24 000 грн - заборгованість за відсотками. Кількість днів прострочення 150.
На підтвердження виконання договору факторингу позивач надав платіжну інструкцію № 9312 від 27.09.2023 про оплату грошових коштів ТОВ «Росвен Інвест України» на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Згідно рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест України» від 25.03.2024 ТОВ «Росвен Інвест України» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс».
З моменту отримання права вимоги до  ОСОБА_1 ТОВ «Свеа Фінанс» не здійснювалося нарахування жодних нарахувань за вказаним договором позики.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Свеа Фінанс», ні на рахунки попередніх кредиторів.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за Допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання позики, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України «Про електронну комерцію», та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону та умов кредитного договору.
На підтвердження факту укладення даного договору відповідачем свідчить зазначення в договорі його особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також існування самого тексту договору у позивача, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання:, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом,
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. 
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 
Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Також ч.3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Ч.1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Виходячи з наданих позивачем доказів фінансова установа виконала свій обов`язок своєчасно та у повному обсязі, а  ОСОБА_1 порушив умови договору та зобов`язання по погашенню позики.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, зокрема те, що відповідачем не доведено факту належного виконання ним умов кредитного договору, суд вважає, що у позивача наявні правові підстави для звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, суд не може погодитися з визначеним позивачем розміром заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача.
Право позикодавця нараховувати, передбачені договором проценти припиняється після спливу, визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України.
Так, обґрунтовуючи наявність заборгованості станом на 27.07.2023 включно в сумі 32000 грн, з яких: 8000,00 грн - основний борг, 24 000 грн - заборгованість за відсотками, позивач посилався на розрахунок заборгованості за період з 29.03.2023 по 27.07.2023, за яким борг нараховано первісним позикодавцем за 150 календарних днів, як вказано у витягу з реєстру боржників. 
Між тим, суд звертає увагу, що згідно умов договору позики, останній укладався на 30 днів, а його умови не передбачають як пролонгацію договору, так і кількість таких пролонгацій.
Пункт 6.5 Правил надання грошових коштів у позику, яким передбачено нарахування відсотків не більше 90 днів за понадстрокове користування позикою не беруться судом до уваги, оскільки вказані правила не підписані в електронному вигляді позичальником, на відміну від договору позики та додатку до нього, а отже не може свідчити, що ОСОБА_1 ознайомився та погодився з ними.
В матеріалах справи відсутні докази про те, що саме долучені правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи відповідний договір позики.
Вказані Правила надання грошових коштів у позику не можуть вважатися складовою частиною спірного договору позики, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами. 
Як зазначалося вище, при укладанні договору позики, сторони узгодили строк кредитування 30 днів, суму позики - 8000 грн., нарахованих відсотків 4800 грн. та загальну суму, що підлягає поверненню позичальником 12 800 грн., що також доводиться таблицею обчислення загальної вартості.
Враховуючи визначений сторонами строк договору, відсоткову ставку, загальну суму, що підлягає поверненню - 12 800 грн. та відсутність доказів пролонгації договору на умовах, з якими відповідач був належним чином ознайомлений, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» підлягає стягненню заборгованість в сумі 12 800 грн.
Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору, за якими кредитодавець виконав умови повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови та правила договору, не повернувши кредитні кошти, порушено майнові права ТОВ «Свеа Фінанс», однак суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведено позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, що складається з основного боргу та несплачених відсотків в межах дії строку договору позики, в зв`язку із чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (40%) в розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 527 ч.1, 530, 536, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд 

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором позики №4577463 від 29.03.2023 року у розмірі 12 800 грн (дванадцять тисяч вісімсот ) гривень, з яких 8000 грн – основний борг, 4800 грн - нараховані відсотки.
Відмовити ТОВ «Свеа Фінанс»»  у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 19 200 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», код ЄДРПОУ 37616221, юридична адреса: 03126, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 6.
Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуюча: Л. В. Максименко