Справа № 645/4302/26
Провадження № 2/645/3081/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.,
секретар судових засідань – Півінська С.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 09 жовтня 1993 року в Палаці одруження «Орджонікідзевський», актовий запис № 1088.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонами укладено шлюб, зареєстрований 09 жовтня 1993 року в Палаці одруження «Орджонікідзевський», актовий запис № 1088. На час подання позовної заяви про розірвання шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейні стосунки між сторонами протягом усього періоду перебування у шлюбі були складними та нестабільними, взаєморозуміння та гармонійні відносини фактично не склалися, що неодноразово призводило до конфліктів і погіршення взаємин, сторонами втрачено взаєморозуміння, повага та спільні життєві інтереси, тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям, має протилежні погляди на шлюб та керується власними інтересами. Позивачка зазначає, що попередні спроби збереження сім`ї результатів не дали та вважає, що сім`я фактично припинила своє існування. Окрім того, обставиною, що унеможливлює збереження шлюбу, є встановлені факти подружньої зради з боку відповідача, що є грубим порушенням моральних та правових засад шлюбу, повністю нівелює почуття поваги та довіри, а також завдає позивачці глибоких душевних страждань. З огляду на викладене, будь-яке примирення, відновлення спільних подружніх прав та обов`язків чи продовження шлюбних відносин є для позивачці категорично неприйнятним та неможливим. Позивачка вказує, що перебування в шлюбі вкрай негативно впливає на її психоемоційний стан, ментальне здоров`я та цілісність особистості, що унеможливлює нормальне функціонування та розвиток, а подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам щодо повноцінного фізичного, інтелектуального, морального та соціального розвитку в умовах свободи, гідності та психологічного комфорту. У зв`язку з викладеним та тим, що відповідач згоди на розірвання шлюбу не дає та відмовляється подати спільну заяву до органів ДРАЦС позивачка звернулась до суду з даним позовом. Після розірвання шлюбу просила прізвище « ОСОБА_3 » залишити без змін. 
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 21.05.2026відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
09.06.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання відповідача, в якому він просить зупинити провадження у справі та надання сторонам у справі строк на примирення подружжя на 3 місяці. Клопотання мотивоване тим, що відповідач не погоджується з розірванням шлюбу, укладеного 09.10.1993 року, має намір зберегти сім`ю та вважає, що сімейні відносини не є остаточно припиненими. Зазначає, що за час шлюбу сторони створили сім`ю, виховали доньку, підтримують родинні зв`язки, а наявні між ними розбіжності та конфлікти мають тимчасовий характер і можуть бути подолані шляхом примирення. Не погоджується з наведеними у позовній заяві твердженнями щодо неможливості подальшого спільного життя та вважає їх суб`єктивною оцінкою позивача. Посилаючись на положення ст. 111 СК України, ч. 7 ст. 240, п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, просить надати сторонам строк для примирення та зупинити провадження у справі. 
У судове засідання позивачка  ОСОБА_1 не з`явилась. 10.06.2026 до суду надійшла заява позивачки, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити розгляд справи без її участі та категорично заперечувала проти задоволення клопотання відповідача про надання сторонами строку на примирення, оскільки рішення про звернення до суду з даним позов було остаточним, а надання строку на примирення суперечить інтересам позивача. 
Відповідач  ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. 10.06.2026 до суду надійшла заява відповідача, в якій він просив проводити розгляду справи без його участі, своє клопотання про надання сторонам строку на примирення підтримав та просив задовольнити при цьому, при вирішенні питання про задоволення клопотання чи розгляд справи по суті покладався на розсуд суду. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, доходить наступного висновку. 
09 жовтня 1993 року сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований в Палаці одруження «Орджонікідзевський» в м.Харкові, актовий запис № 1088(Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ).
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів громадянського стану. Частина перша ст. 24 СК України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно із ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Норми СК України вказують на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. При цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №442/6319/16-ц (постанова від 30.05.2019).
Беручи до уваги заперечення позивачки щодо надання сторонам строку для примирення суд доходить висновку про необхідність відмови в клопотанні відповідача. 
При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішенні питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивачки на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги те, що позивачка заперечує проти примирення сторін, суд вважає необхідним шлюб між  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. 
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 
Оскільки позивачка бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_3 », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище.
За положеннями ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 110 - 114 СК України, ст. ст. 13, 76-80, 247, 263-265 ЦПК України, суд, –

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 09 жовтня 1993 року в Палаці одруження «Орджонікідзевський», актовий запис № 1088 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 прізвище «ОСОБА_3 » - залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні скороченого судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 10.06.2026 року. 

Суддя          О. Ю. Алтухова