Справа № 128/1315/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

08 травня 2026 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді – Бондаренко О.І. 
за участю секретаря судових засідань – Нагірняк Т.А. 
без участі сторін, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,- 

ВСТАНОВИВ: 

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Галіцина В.В. звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, згідно якого просять: визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений 19.04.2012 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого ОСОБА_1 придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 34,6 кв. м, та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 34,6 кв. м, який складається з житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; ганку; погребу з шиєю під літерою «Б»; криниці №1. 
Позовні вимоги мотивують тим, що позивач купив у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ними у простій письмовій формі 19 квітня 2012 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 34,6 кв. м, який складається з житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; ганку; погребу з шиєю під літерою «Б»; вбиральні під літерою «В»; криниці №1. Вказують, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 перебував у власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом видане ОСОБА_4 , державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 17 квітня 1992 року, як спадкоємиці майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 2-824, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 в КП «ВОБТІ» 15.05.1992 року та записано в реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 271. Позивач зазначає, що він, як покупець, виконав усі істотні умови договору, та передав ОСОБА_2 обумовлені договором кошти в сумі 25000 гривень,  а вона передала йому правовстановлюючі документи на будинок та ключі від будинку, пообіцявши найближчим часом посвідчити даний договір купівлі-продажу у нотаріуса. В подальшому з 2012 року він постійно користується житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який придбав у відповідачки ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ними у простій письмовій формі 19 квітня 2012 року. Позивач також пояснює, що в подальшому відповідачка ОСОБА_2 в Україну приїздити перестала з 2015 року та вони спілкувалися з нею неодноразово в телефонному режимі, а також позивач спілкувався і спілкується з її родичами, які проживають в с. Якушинці Вінницького району, а саме: з сестрою – ОСОБА_3 ; вони ніколи не заперечували щодо його прав на придбаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .        Для належного нотаріального оформлення права власності позивача на спірний житловий будинок ОСОБА_2 в 2021 році також оформила довіреність на вчинення такого договору від 09 червня 2021 року, посвідчена 09.06.2021 року Т.Ф. Скворцовою, нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербург, зареєстрована в реєстрі за № 78/239-н/78-2021-1-405. Однак, зміни в законодавстві, а також військова агресія російської федерації проти України, унеможливили укладення договору купівлі-продажу на підставі довіреності наданої відповідачкою ОСОБА_2 09 червня 2021 року для продажу будинку, якою вона уповноважила ОСОБА_3 діяти від її імені. 
Позивач стверджує, що до теперішнього часу нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не відбулося, відповідачка ОСОБА_2 , є громадянко російської федерації і не приїздить в Україну для посвідчення договору-купівлі-продажу. Для того, щоб вирішити спір в досудовому порядку позивач звертався до нотаріуса разом з іншою відповідачкою ОСОБА_3 , яка уповноважена власником будинку ОСОБА_2 укласти договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на підставі довіреності на вчинення такого договору від 09 червня 2021 року, посвідчена 09.06.2021 року Т.Ф. Скворцовою, нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербург, зареєстрована в реєстрі за № 78/239-н/78-2021-1-405, однак, позивачу було відмовлено нотаріусами у посвідченні договору-купівлі-продажу на підставі такої довіреності.
Вказані вище обставини, стали підставою для звернення до суду із даним позовом задля відновлення порушеного права та ефективного його захисту. 
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_1 в особі адвоката Галіциної В.В. надала суду заяву, якою просить справу призначити до судового розгляду, засідання провести у її відсутність та засідання проводити без технічної фіксації.
Відповідачка ОСОБА_2 є належним чином повідомленою судом про дату, час і місце судового засідання, однак у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Також відповідач повідомлялася через оголошення на веб-порталі судової влади України, Єдиний державний реєстр судових рішень: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
Відповідно до наданих позивачем відомостей про її зареєстроване місце проживання, відповідачка проживає на території російської федерації.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.
24 лютого 2022 року о 12 год. 12 хв. Міністерство закордонних справ України опублікувало офіційну заяву щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, зазначивши, що Президент України підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з Російською Федерацією, у зв`язку з чим МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.
Наведене унеможливлює надсилання відповідачу процесуальних документів, здійснення судових викликів та повідомлень через дипломатичні канали у відповідності до норм міжнародного права.
Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_2 до суду не надходив.
Відповідач ОСОБА_3 надала суду заяву про визнання позовних вимог, просить їх задоволити та справу розглянути у її відсутність.
Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua 
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За письмовою згодою позивача суд постановив 08.05.2026 року ухвалу про заочний розгляд справи у відповідності до ст. 223 ЦПК України.
У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 купив у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ними у простій письмовій формі 19 квітня 2012 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 34,6 кв. м, який складається з житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; ганку; погребу з шиєю під літерою «Б»; вбиральні під літерою «В»; криниці №1 (а.с.6).       Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 перебував у власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом видане ОСОБА_4 , державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори 17 квітня 1992 року, як спадкоємиці майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 2-824, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 в КП «ВОБТІ» 15.05.1992 року та записано в реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 271 (а.с.7).            Для належного нотаріального оформлення права власності ОСОБА_1 на спірний житловий будинок ОСОБА_2 в 2021 році також оформила довіреність на вчинення такого договору (серія 78 АВ 0077371) від 09 червня 2021 року, посвідчена 09.06.2021 року Т.Ф. Скворцовою, нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербург, зареєстрована в реєстрі за № 78/239-н/78-2021-1-405 (а.с. 13).       При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) вказано, що:
"24. Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.
25. Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).   Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.  Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.     Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. 
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України).
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою.
Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав відсутня.
На підставі викладеного, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням тих обставин, що позивач надав доказів на підтвердження передбачених чинним законодавством правових підстав, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 279, 280-283 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги – задоволити.         Визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений 19.04.2012 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого ОСОБА_1 придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 34,6 кв. м. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 60,8 кв. м, житловою площею 34,6 кв. м, який складається з житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; веранди під літерою «а1»; ганку; погребу з шиєю під літерою «Б»; криниці №1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Позивач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; 
Відповідач – ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , рф; 
Відповідач – ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 . 

Повний текст судового рішення виготовлено 11.05.2026.  

Суддя    Оксана БОНДАРЕНКО