МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 р.  	№ 400/3679/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., за участі секретаря судового засідання Друца Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених статтями 268-273 Кодексу адміністративного судочинства України, з викликом сторін адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , , 	
до відповідача	Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України , , 	
про	визнання протиправною та скасування постанови,	

За участі:
позивача ОСОБА_1 
представниці відповідача Ширко Тетяни Валентинівни

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відповідача від 18.12.2025 у виконавчому провадженні № 47198136 про стягнення виконавчого збору.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на примусовому виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження (далі – ВП) № 47198136, відкрите на підставі виконавчого листа № 2/487/3402/14, виданого Заводським районним судом міста Миколаєва, про стягнення аліментів з позивача на користь ОСОБА_2 . У період із січня 2023 року по жовтень 2025 року він самостійно у належному розмірі сплачував аліменти. У зв`язку з тим, що державний виконавець не мав інформації про самостійне виконання обов`язку, позивачу у ВП була нарахована заборгованість з аліментів. Після подання ним копій доказів вчасної сплати аліментів державний виконавець виключив (зняв) відповідну заборгованість. Однак, 18.12.2025 державний виконавець виніс постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10 % від суми такої заборгованості. На його думку, зазначена постанова є протиправною, оскільки сам факт нарахування заборгованості державним виконавцем у зв`язку з відсутністю в нього інформації про добровільну сплату не змінює правової природи цих платежів як добровільно виконаних.
У відзиві на позовну заяву від 06.05.2026 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити. Відзив умотивовано тим, що з 10.04.2015 у межах відповідного ВП державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Лисенко Катериною Миколаївною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, якою встановлено, що боржник отримує дохід у ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект». У зв`язку зі звільненням позивача з 10.04.2023 припинено утримання аліментів з його заробітної плати. 10.09.2024 державний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення 187592,01 грн, а 30.10.2025 – про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення 301824,51 гривні. 18.12.2025 державний виконавець прийняв постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 32640,25 гривні. Відповідач стверджує, що вказана постанова є правомірною, оскільки позивач не виконав покладений на нього Законом України «Про виконавче провадження» обов`язок письмово повідомити виконавця про повне або часткове самостійне виконання рішення, про зміну місця роботи та інші обставини. Про наведені зміни він повідомив державного виконавця лише 03.12.2025.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У позовній заяві від 07.04.2026 позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
09.04.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, про залишення позовної заяви без руху та про надання позивачу десятиденного строку з дня вручення для подання до Миколаївського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі № 400/3679/26.
22.04.2026 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій просив поновити строк звернення до адміністративного суду.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 задоволено заяву позивача про поновлення пропущеного строку до адміністративного суду, визнано поважними підстави пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного провадження з урахуванням особливостей, встановлених статтями 268-273 Кодексу адміністративного судочинства України, а також про призначення судового засідання на 12.05.2026.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2015 ВП № 47198136 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчим листом № 2/487/3402/14, виданого 05.12.2014 Заводським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21.10.2014 і довічно.
Постановою державного виконавця від 10.04.2015 у ВП № 47198136 звернено стягнення на заробітну плату позивача, яку він отримує в ДП НВКГ «Зоря-Машпроект».
Згідно зі звітами про здійсненні відрахування та виплати, які ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» подавала державному виконавцю, у період з травня 2015 року по березень 2021 року з позивача стягувалася на сплату аліментів 1/2 частина його заробітної плати.
Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 27.05.2025 № 1461/5 «Про відділи державної виконавчої служби» Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перейменовано на Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
30.10.2025 головний державний виконавець відповідача виніс постанову у ВП № 47198136 про накладення арешту на грошові кошти / електронні гроші позивача у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 301824,51 гривні.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів борг позивача за період з травня 2023 року по грудень 2025 року становив 301824,51 гривні.
Водночас згідно з розрахунком нарахування виконавчого збору (основної винагороди приватного виконавця) від 03.12.2025 № 1701775 загальний розмір заборгованості станом на 01.12.2025 складав 326402,51 грн, сукупний розмір нарахованого виконавчого збору – 32640,25 гривні.
01.12.2025 ОСОБА_2 подала відповідачу заяву, в якій повідомила, що позивач сплатив заборгованість на її користь у розмірі 326402,51 грн і претензії до нього відсутні.
03.12.2025 позивач повідомив відповідача про своє місце роботи, на якому він працює з 20.11.2025, та про подання ним до бухгалтерії роботодавця заяви про утримання із його заробітної плати 50 % аліментів на користь ОСОБА_2 .
12.12.2025 головний державний виконавець виніс постанову у ВП № 47198136 про звернення стягнення на доходи позивача, які він отримує за новим місцем роботи.
16.12.2025 позивач подав відповідачу розписки ОСОБА_2 про отриманні нею аліменти за період із січня 2023 року по жовтень 2025 року.
18.12.2025 головний державний виконавець прийняв постанову у ВП № 47198136 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 32640,25 гривні.
Не погоджуючись із правомірністю постанови від 18.12.2025 про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся 19.03.2026 зі скаргою до Заводського районного суду міста Миколаєва, у відкритті провадження за якою ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.03.2026 у справі № 487/10226/14-ц відмовлено.
07.04.2026 позивач подав до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву, яка є предметом розгляду в цій справі.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 71 Закону № 1404-VIII виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Відповідно до абзаців першого-сьомого пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:
звіту про здійснені відрахування та виплати;
квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;
заяв та (або) розписок стягувача;
інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;
інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір – це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Абзацом другим частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що за виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Таким чином, державний виконавець нараховує виконавчий збір лише у випадку встановлення факту наявності заборгованості у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців.
Суд встановив, що в межах ВП № 47198136 на підставі постанови державного виконавця від 10.04.2015 із заробітної плати позивача, яку він отримував у ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», у період з травня 2015 року по березень 2021 року стягувались аліменти на користь ОСОБА_2 .
03.12.2025 позивач повідомив відповідача про своє місце роботи, на якому він працює з 20.11.2025, та про подання ним до бухгалтерії роботодавця заяви про утримання із його заробітної плати 50 % аліментів на користь ОСОБА_2 .
Згідно з розписками ОСОБА_2 аліменти за січень 2023 року – грудень 2025 року позивач своєчасно щомісячно сплачував їй у розмірі, що перевищував розмір середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості.
01.12.2025 ОСОБА_2 подала відповідачу заяву, в якій повідомила, що позивач сплатив заборгованість на її користь у розмірі 326402,51 грн і претензії до нього відсутні.
Згідно з розрахунком відповідача заборгованості зі сплати аліментів станом на грудень 2025 року у позивача була відсутня заборгованість з їх сплати.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у період із січня 2023 року по 03.12.2025 (день повідомлення позивачем відповідача про своє нове місце роботи) у позивача була відсутня заборгованість зі сплати аліментів у межах ВП № 47198136.
16.12.2025 позивач подав відповідачу розписки ОСОБА_2 про отриманні нею аліменти за період із січня 2023 року по жовтень 2025 року, тобто повідомив відповідача про своєчасність сплати аліментів, а не про погашення заборгованості з їх сплати.
Відтак постанова головного державного виконавця від 18.12.2025 у ВП № 47198136 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 32640,25 грн є протиправною, оскільки у позивача у період із січня 2023 року по 03.12.2025 була відсутня заборгованість зі сплати аліментів.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Платіжною інструкцією від 07.04.2026 № 1.607323991.1 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1331,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 139, 241-246, 268, 269, 271, 272, 287, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 18.12.2026 у виконавчому провадженні № 47198136 про стягнення виконавчого збору.
3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України судовий збір у розмірі 1331 (Одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
7. Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 );
відповідач: Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (пр-т Миру, 54В, корпус 4, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54056, код ЄДРПОУ 34993225).
8. Поний текст рішення суду складений 12.05.2026.

Суддя В.Г.Ярощук