20 травня 2026 року	Справа №: 695/2127/26	

Номер провадження 3/695/999/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року	м. Золотоноша	

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 657554 від 05.05.2026, ОСОБА_1 , 01.05.2026 о 19 год 10 хв. у с. Гельмязів по вул. Центральна, керуючи мотоциклом Delta, державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням мотоцикла, від чого впав на проїзній частині, у результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій отримав тілесні ушкодження.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 657554 від 05.05.2026 своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Як зазначено у п.1.1 ПДР дорожньо-транспортна пригода – подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З доданої до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 657554 від 05.05.2026 довідки №10 про фіксацію тілесних ушкоджень від 01.05.2026 ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження: ЗЧМТ, перелом ребер зліва, гемопневмоторакс, скальпована рана голови, садна лівої руки.
Однак доказів внесення відомостей до ЄРДР, постанови про закриття кримінального провадження, а так само доказів у вигляді медичних документів щодо встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, у відповідності до протоколу щодо надання медичної допомоги, що надає безпосередню можливість встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень особи, травмованої внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди до матеріалів справи не долучено, що унеможливлює встановлення належності дій причетних осіб до адміністративного правопорушення, а не кримінального.
Відсутність у матеріалах справи інформації щодо ступеню тяжкості отриманих внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень ОСОБА_1 унеможливлює розгляд даної справи в рамках адміністративного провадження.
Заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень може тягнути за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 286 КК України.
Встановлення та доведення факту спричинення в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій особі тілесних ушкоджень та визначення їх ступеня потребує спеціальних знань, тобто проведення судово-медичної експертизи, що, на думку судді, може відбуватись лише в межах кримінального провадження після внесення відповідних відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування, враховуючи, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень впливає на розмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за фактом порушення правил дорожнього руху.
Суддя ураховує, що п. 2 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає, що у випадках, коли внаслідок ДТП її учасникам заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
У матеріалах даної справи відсутні відомості про внесення відомостей за фактом дорожньо-транспортної пригоди до ЄРДР, проведення досудового розслідування, збирання належних та допустимих доказів і закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.
Тобто, усупереч вимогам ст.256 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено постанови про закриття кримінального провадження або довідки про відсутність ознак кримінального правопорушення.
У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Крім того, у справі «Pauland Audrey Edwards v. The United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вказані недоліки у протоколі про адміністративне правопорушення суперечать вимогам ст. 256, 278 КУпАП та зобов`язують повернути дану адміністративну справу до Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області на доопрацювання.
Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП України, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14).
За змістом рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року за № 2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КУпАП України щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу на дооформлення оскарженню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 278 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повернути до Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області для належного дооформлення та усунення зазначених недоліків.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська