РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2026 року  м. Мукачево   Справа №303/8241/25 2/303/3120/25

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого – судді Кость В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 
до відповідача  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Акцент-Банк», від імені якого діє Шкапенко Олександр Віталійович, звернулося через систему «Електронний суд» до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.06.2024 року в сумі 17724,88 грн. (в.т.ч. 11067,14 грн. – заборгованість за кредитом, 5707,74 грн. - заборгованість по відсоткам, 950,00 грн. - пеня).
Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, банківська установа посилається на те, що в процесі цивільно-правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов`язання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними. 
Суд виконав свій процесуальний обов`язок та на виконання приписів частини другої ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України надіслав на встановлену адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ухвалу про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з доданими до неї документами.
Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав.
З урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
За умовами укладеного кредитного договору від 22.06.2024 №б/н, оформленого на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення поточного кредитного ліміту (надалі – Договір) акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – Банк) надало ОСОБА_1 (далі - Позичальник) кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на його банківський рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі аспекти.
Згідно з даними довідки за картами, відповідачу було відкрито рахунок №  НОМЕР_1 та видано картки № НОМЕР_2 , строком дії до грудня місяця 2031 року, № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2031 року, № НОМЕР_4 строком дії до грудня місяця 2031 року.
Як вбачається з довідки за лімітами відповідачу 22.06.2024 встановлено кредитний ліміт: 11100,00 грн.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі статею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання – це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором відповідачем не виконані.
Водночас, відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вищенаведені положення законодавства та судової практики у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 950,00 грн. слід відмовити, оскільки її нарахування здійснено в період воєнного стану.
Заборгованість Позичальника станом на 26.10.2025 (розрахунок заборгованості, виписка по картці) за предметом позову у сумі 16774,88 грн. (в т.ч. 11067,14 грн. – заборгованість за кредитом, 5707,74 грн. - заборгованість по відсоткам) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.
Таким чином, позов слід задовольнити частково.
Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2292,57 грн., виходячи з розрахунку: 16774,88 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (судовий збір) ? 17724,88 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279, 281-282, 288-289, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області 

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму 16774,88 (шістнадцять тисяч сімсот сімдесят чотири гривні 88 копійок) гривень (в.т.ч. 11067,14 грн. – заборгованість за кредитом, 5707,74 грн. - заборгованість по відсоткам) заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.06.2024, а також суму 2292,57 (дві тисячі двісті дев`яносто дві гривні 57 копійок) гривень у відшкодування судових витрат по справі.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
5. Позивач: Акціонерне Товариство «Акцент-Банк», 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, код ЄДРПОУ 14360080, МФО 307770, рах. № НОМЕР_5 .
Представник позивача: Шкапенко Олександр Віталійович, 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя          В.В. Кость