Справа № 367/520/26
Провадження №3/367/292/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

28 квітня 2026 року         місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., за участю особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , якому роз`яснено положення статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, вивчивши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № у (м. Ірпінь) Бучанського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ,
за статтею 124 КУпАП, –
установив:
до Ірпінського міського суду Київської області надійшла справа з протоколом (серія ЕПР1 №552418 від 27.12.2025) про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний матеріал передано для розгляду судді Білогруд О.О. 
У судове засідання 27.01.2026 ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився. У судовому засіданні 10.03.2026 ОСОБА_1 повідомив, що з протоколом про адміністративне правопорушення не погоджується, схема ДТП, яка міститься в матеріалах справи, не відповідає дійсності, свого підпису на схемі ДТП він не ставив. Розгляд відкладено за клопотанням ОСОБА_1 з метою надання можливості надати додаткові пояснення, а також виклику іншого учасника ДТП, однак у засідання 24.03.2026 учасники не з`явилися. 
У судовому засідання 28.04.2026 ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, повторно наголосив, що схема місця ДТП, яка сталася 27.12.2025, долучена до матеріалів справи, не відповідає дійсності, а справу слід закрити. Він здійснив поворот праворуч та рухався вже по своїй смузі руху, а автомобіль Рено Меган його "наздогнав" та здійснив зіткнення.
Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення суддею встановлено таке.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 552418 від 27.12.2025, 27.12.2025 о 17:40 у селищі Гостомель по вулиці Бучанське Шосе, 2А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_2 , повертаючи наліво в напрямку стрілки зеленого кольору в додатковій секції при увімкненому червоному сигналі світлофора не дав дорогу автомобілю Рено Меган, номерний знак НОМЕР_3 , який рухався з іншого боку на зелений сигнал світлофору. Вказаними діями ОСОБА_1 допустив порушення пункту 16.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), а саме: «Під час руху в напрямку стрілки, ввімкнутої в додатковій секції одночасно з жовтим або червоним сигналом світлофора, водій має дати дорогу транспортним засобам, що рухаються з інших напрямків». Відповідальність за вказане правопорушення передбачена статтею 124 КУпАП.
За змістом частини другої статті 7 КУпАП провадження в справі про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з пунктом 16.9 Правил дорожнього руху під час руху в напрямку стрілки, ввімкнутої в додатковій секції одночасно з жовтим або червоним сигналом світлофора, водій має дати дорогу транспортним засобам, що рухаються з інших напрямків.
Дослідивши в судовому засіданні долучені до матеріалів справи докази, зокрема схему місця ДТП, яка сталася 27.12.2025 о 17:40, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , встановлено, що на схемі місця ДТП не зображені місце зіткнення транспортних засобів, назви вулиць, зокрема не зазначено де саме вулиця Бучанське Шосе - напрямок на якому позначений автомобіль ВАЗ чи автомобіль Рено Меган), також не позначено місце розташування світлофору та напрямок стрілки у додатковій секції світлофору, на який повернув ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не погоджується з зазначеною схемою місця ДТП. Крім того, на схемі місця ДТП позначено місця розташування транспортних засобів, що не співвідносяться з протоколом №552418. Відомості про те, що автомобілі після ДТП переміщено до приїзду працівників поліції матеріали справи не містять. На звороті схеми зазначено такі пошкодження: автомобіль ВАЗ - ліве переднє крило, Рено Меган - праве заднє крило.
Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди у засідання не з`явився. Надіслав на електронну адресу суду повідомлення, що перебуває за межами території України, а тому з`явитися змоги не має, при цьому додав фотокопії протоколу, схеми місця ДТП, письмових пояснень, а також фото пошкоджень на транспортних засобах. З фото убачається, що автомобілі мають пошкодження такі, як зазначено у схемі місця ДТП. 
З огляду на досліджені докази протокол про амдіністративне правопорушення не містить чіткого розуміння "поза розумним сумнівом" яким чином транспортний засіб ВАЗ під керуванням ОСОБА_1 повертаючи ліворуч після зіткнення за обставин, зазначених у фабулі протоколу, міг отримати пошкодження лівого переднього крила, а транспортний засіб Рено Меган під керуванням ОСОБА_2 - правого заднього крила. Як зазначалося вище, сама схема місця ДТП будь-яких відомостйе щодо місця зіткнення не містить. Також залишається не відомим де саме установлено світлофор, який має додаткову секцію і на яку рухався ОСОБА_1 . 
Будь-які інші докази органом, уповноваженим на збирання доказів, зокрема органами Національної поліції суду надано не було.
Досліджені докази у сукупності свідчать про те, що суду не доведено факт порушення ОСОБА_1 вимог надання переваги у русі під час руху вліво у напрямку стрілки, а також причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними діями та пошкодженням транспортних засобів. 
Відповідно до роз`яснень, які містяться в частини другої пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).
Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.200, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Згідно вимог пункту другого статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту другого статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті – «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.
У справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення статті 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Разом з тим, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.07.2011 Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (абзац другий статті 251 КУпАП).
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (пункт 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, пункт 282).
При цьому, слід зазначити, що суд не вправі самостійно відшуковувати докази винуватості у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Склад адміністративного правопорушення – це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони. У випадку відсутності будь-якої зі складових – адміністративна відповідальність не наступає.
Об`єктивною стороною у випадку статті 124 КУпАП є: 1) порушення водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху; 2) пошкодження інших транспортних засобів, майна, тощо; 3) причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та пошкодження інших транспортних, майна тощо. 
Відтак, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи те, що учасник ДТП ОСОБА_2 не скористався правом надати пояснення безпосередньо суду, оцінивши докази у їхній сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять відомостей «поза розумним сумнівом» щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у порушенні пункту 16.9 ПДР, інкримінованих йому у протоколі №552418, а отже його вину органом, уповноваженим на складення протоколу, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не доведено.
Враховуючи зазначене, провадження у справі за статтею 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.
Керуючись статтями 124,156, 221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя –
постановив:
провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за статтею 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття відповідної постанови.

Суддя         О.О. Білогруд