ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4039/25  Номер провадження 22-ц/814/2010/26	Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Омельченка Євгена Володимировича, який діє в інтересах Акціонерного товариства "Акцент - Банк" на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 грудня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2025 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із вказаним позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 72 131,27 грн , а також вирішити питання судових витрат.
В обгрунтування позову вказувало, що 30.09.2020 ОСОБА_1 уклав з банком кредитний договір, на підставі якого відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до умов договору строк кредитування становив 240 місяців.
Зазначало, що відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах визначених договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. 
Проте у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань станом на 16.10.2025 утворилась заборгованість в сумі 72 131,27 грн, яка складається з наступного: 54 850,37 грн – заборгованість за кредитом; 17 280,90 грн – заборгованість по відсоткам; 0,00 грн – пеня; 0,00 грн – штраф.
Враховуючи викладене просило задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 грудня 2025 року в задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
З вказаним рішенням суду не погодився представник АТ "Акцент-Банк" - Омельченко Є.В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд безпідставно послався на відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах і Тарифах, оскільки відповідач в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг підтвердив під розпис факт ознайомлення з такими та зобов`язався в подальшому зі змінами до них, викладеними на сайті Банку.
Вказує, що в Паспорті споживчого кредиту, який долучено до позовної заяви, зазначено всі погоджені умови кредитування, строки, процентна ставка та інші умови. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором і з цього приводу є незмінна практика Верховного Суду.
Також посилається на те, що сумніви суду стосовно розрахунку заборгованості є необґрунтованими, оскільки на підтвердження достовірності розрахунку Банком надано банківську виписку.
Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.
Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 30.09.2020 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» відповідач погодився, що розмір процентної ставки становить 3,7% в місяць, тобто 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Позивачем до позовної заяви додано розрахунку заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по вчасному поверненню кредитних коштів, станом на 16.10.2025 виникла заборгованість в розмірі 72 131,27 грн, яка складається з наступного: 54 850,37 грн – заборгованість за кредитом; 17 280,90 грн – заборгованість по відсоткам; 0,00 грн – пеня; 0,00 грн – штраф.
Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що станом на 29.12.2025 року у відповідача ОСОБА_1 відсутня заборгованість за будь-якими зобов`язаннями перед АТ «Акцент-Банк», а тому відсутні підстави для її стягнення.
Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.
Відповідно до статті 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 30.09.2020 року звернувся до АТ "Акцент-Банк", у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 30 вересня 2020 року.
При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг між ним та Банком становить договір про надання банківських послуг, а також що ОСОБА_1 ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту.
Тобто, надана позивачем копія анкета-заяви підтверджує факт, що відповідач виявив бажання стати клієнтом банку та отримувати банківські послуги.
Звертаючись до суду з позовом, АТ "Акцент-Банк" зазначило, що згідно підписаної відповідачем анкети-заяви від 30 вересня 2020 року останньому встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором в останнього виникла заборгованість і станом на 16.01.2025 року складає загальну суму 72131.27 грн.
За приписами статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).
Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.
З наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за договором, який пільговий період, по закінченню якого розпочато нарахування відсотків на заборгованість.
Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами 1, 3 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Положеннями частини 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Так, в ході розгляду справи в суді першої інстанції до суду була надана довідка, видана АТ «А-Банк», що підтверджує відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед банком станом на 29.12.2025. 
Із вказаної довідки вбачається, що жодних невиконаних фінансових зобов`язань, відкритих кредитних ліній, тощо у ОСОБА_1 станом на 29.12.2025 року не виявлено. Довідка засвідчена підписом уповноваженої особи банку та скріплена офіційною печаткою, що підтверджує її достовірність та юридичну силу. Позивачем, в свою чергу, вказана довідка не спростована.
Враховуючи викладене, районний суд дійшов вірного висновку про те, що довідка про відсутність заборгованості є належним доказом, а тому підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 відсутні.
Доводи на які посилається позивач в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, так як не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Посилання в апеляційній скарзі на обставини укладення кредитного договору шляхом його підписання, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції не перевірялося правильність укладення договору та видача кредитних коштів, а судом відмовлено в задоволенні позову з підстав відсутності заборгованості перед банком, яка не спростована позивачем.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Омельченка Євгена Володимировича, який діє в інтересах Акціонерного товариства "Акцент - Банк" - залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 грудня 2025 року– залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 квітня 2026 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко _________________ О.І. Обідіна