Справа № 930/1650/25
Провадження №2/930/156/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2026 року  м.Немирів 

Немирівський районний суд Вінницької області у складі
головуючої судді Богоніс Н.Я., 
за участю секретаря судового засідання Вакар Г.І.,
представника позивача Шиманського В.М.,
представника відповідача Куйдана О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.
В обґрунтування позову вказує, що рішенням 24 сесії 6 скликання Немирівської районної ради Вінницької області «Про призначення головного лікарня комунального некомерційного закладу районної ради «Немирівська центральна лікарня» від 12.12.2014 року його було призначено головним лікарем комунального закладу «Немирівська центральна районна лікарня» Немирівської районної ради Вінницької області.
Рішенням 28 сесії 6 скликання Немирівської районної ради Вінницької області від 25.10.2018 року Комунальний заклад «Немирівська центральна районна лікарня» реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство «Немирівська центральна районна лікарня» та призначено головним лікарем КНП «Немирівська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 та 26.12.2018 року з ним укладено контракт терміном на 5 років до 25 грудня 2023 року.
Рішенням 56 сесії 1 скликання Немирівської міської ради Вінницької області №1465 від 07.07.2020 року було прийнято рішення про зміну засновника з Немирівської районної ради на Немирівську міську раду та змінено назву комунального некомерційного підприємства «Немирівська центральна районна лікарня Немирівської районної ради» на «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради. У зв`язку із цим 23 липня 2020 року між Немирівською міською радою та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до контракту від 26.12.2018 року.
26.12.2023 року Немирівською міською радою Вінницької області було прийнято розпорядження №366-рк-о «Про звільнення з посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » звільнено 26.12.2023 року із займаної посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області на підставі п.2 ч.І ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії контракту. Позивач ОСОБА_1 вважав, що КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області не в повній мірі виконала вимоги розпорядження №366-рк-о від 26.12.2023 року та відповідно вимоги закону щодо повного розрахунку з ним під час звільнення.
05.03.2025 року позивач звернувся до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці із скаргою щодо не виплати йому надбавки за стаж за 2019 рік та за січень, лютий і березень 2020 року при звільненні з посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області.
31.03.2025 року Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 було винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЦЗ/ВН/5023/023951/П, відповідно до якого було зобов`язано генерального директора КНП «Немирівська міська лікарня» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за стаж у розмірі 30% за посадою головного лікаря, передбачену укладеним з ним контрактом та надано строк на усунення даного порушення до 30.04.2025 року. 
В зв`язку із цим позивач вважає, що під час звільнення 26.12.2023 року відповідачем не було здійснено виплату усіх сум, в тому числі надбавки за стаж у розмірі 30% за посадою головного лікаря, у зв`язку із цим просить стягнути з КНП «Немирівська міська лікарня» його середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 519577,08 гривень та компенсацію втрати частини заробітної плати через несвоєчасну виплату в сумі 88508,96 гривень.
Ухвалою судді Немирівського районого суду Вінницької області Науменка С.М. від 30.07.2025 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.
03.11.2025 року ухвалою судді Немирівського районого суду Вінницької області Науменка С.М. було задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Науменка С.М.
На підставі розпорядження керівника апарату Немирівського районного суду та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2025 року вказану вище справу розподілено судді Богоніс Н.Я.
Ухвалою судді Немирівського районого суду Вінницької області Богоніс Н.Я. від 07.11.2025 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівського міської ради Вінницької області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні прийнято до свого провадження, призначено судове засідання на 20.11.2025 року на 15 год. 00 хв, яке було відкладено на 12.12.2025 року за заявою представника позивача – адвоката Шиманського В.М. у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні. 
Наступне судове засідання 12.12.2025 року було відкладено на 13.01.2026 року за заявою представника відповідача О. Верлан-Кульшенко у зв`язку із перебуванням юриста лікарні Куйдан О.І. на лікарняному.
Судове засідання 13.01.2026 року було відкладено на 11.02.2026 року у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.
11.02.2026 року через канцелярію суду надійшла заява від представника відповідача про відкладення судового засідання з 11.02.2026 на іншу дату, надання відповідачу строку для подання відзиву до суду, та про проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року заяву представника відповідача задоволено частково, продовжено строк для подання відзиву до 23.02.2026, відкладено розгляд справи на 11.03.2026, заяву про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.
20.02.2026 через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому він у задоволенні позовних вимог просив відмовити, повідомив, що при формуванні довідки, яку вимагав в запиті ОСОБА_1 , бухгалтером було сформовано інформацію за три останні місяці 2023 року на посаді Головного лікаря. У вказаній довідці не були включені нарахування за сумісництвом (лікар-ортопед-травматолог, 0,5 ставки Травматологічного відділення). Вважає, що довідку, яку надав позивач з Пенсійного Фонду неможливо враховувати як доказ, оскільки там зазначена інформація з урахуванням доходів за основним місцем роботи - головний лікар) та за сумісництвом (лікар-ортопед-травматолог Травматологічного відділення), тому вважає, що не вірно брати в розрахунки подану в позовній заяві всю суму нарахованого доходу, оскільки в звіті, поданому до Пенсійного фонду вказано загальну суму доходів, отриманих ОСОБА_1 за двома посадами, а суми за посадою Лікар-ортопед-травматолог не повинні братися в розрахунок. Крім того вважає, що розрахунок середнього заробітку за два останніх місяці розраховано не вірно, через не вірно включену у розрахунок суму премії. Премія за квартал в розрахунку включається не в повному розмірі, а частинами помісячно відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, також вважає, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (щорічна додаткова відпустка, відрядження), тобто за листопад 2023 року ці виплати виключити, а також корегувати кількість робочих днів (тобто відпустка і відрядження - це не робочі дні). З приводу індексацій зазначає, що індексація заробітної плати нараховується щомісяця, коли індекс споживчих цін (ІСЦ) перевищує поріг індексації в 103%, вважає що індексації підлягає сума в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розрахунок індексації починається з "базового місяця", яким є місяць останнього підвищення окладом та нарахування індексації відбувається з першого числа місяця, наступного за тим, у якому Держстат опублікував індекс інфляції, що призвів до перевищення порогу. Представник відповідача зазначає, що звільнення ОСОБА_1 відбулося 26.12.2023 під керівництвом колишнього головного лікаря ОСОБА_1 , і всі виплати погоджував саме він, тому вважає, що ОСОБА_1 було письмово повідомлено про нарахування та виплачені йому суми при звільненні. Також звернув увагу суду на те, що як зазначив сам позивач, 31.03.2025 Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 було винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЦЗ/ВН/5023/023951/П, тобто ОСОБА_1 31.03.2025 року стало відомо про його порушене право. Оскільки позовна заява була подана 14.07.2025 року, представник відповідача вважає, що позивачем пропущено тримісячний строк для вирішення трудового спору в судовому порядку, у зв`язку із чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
23.02.2026 через канцелярію суду надійшла відповідь представника позивача на відзив на позовну заяву, у якому він твердження представника відповідача вважає необґрунтованими та безпідставними, обґрунтовує суми позовних вимог та просить задовольнити їх в повному обсязі.
28.04.2026 року до суду надійшла заява генерального директора КНП «Немирівська міська лікарня» Олени Верлан-Кульшенко про відвід судді Богоніс Н.Я. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівського міської ради Вінницької області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Ухвалою суду від 28.04.2026 року у задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді Богоніс Н.Я. відмовлено.
В судовому засіданні 07.05.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.
Представник відповідача в судовому засіданні 07.05.2026 щодо задоволення позовних вимог заперечував.
З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне.
Відповідно до рішення 24 сесії 6 скликання Немирівської районної ради Вінницької області «Про призначення головного лікаря комунального некомерційного закладу районної ради «Немирівська центральна лікарня» від 12.12.2014 року ОСОБА_1 було призначено головним лікарем комунального закладу «Немирівська центральна районна лікарня» Немирівської районної ради Вінницької області.
Відповідно до рішення 28 сесії 6 скликання Немирівської районної ради Вінницької області від 25.10.2018 року Комунальний заклад «Немирівська центральна районна лікарня» реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство «Немирівська центральна районна лікарня» та призначено головним лікарем КНП «Немирівська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 . 
Відповідно до розпорядження Немирівської районної ради Вінницької області № 65 від 26.12.2018 року «Про заключения контракту з головним лікарем комунального некомерційного підприємства «Немирівська центральна районна лікарня» Немирівської районної ради Вінницької області ОСОБА_1 » вирішено заключити контракт з головним лікарем КНП «Немирівська центральна районна лікарня» Немирівської районної ради Вінницької області терміном на 5 років до 26 грудня 2023 року та 26.12.2018 року між Немирівською районною радою та ОСОБА_1 було укладено контракт терміном на 5 років до 25 грудня 2023 року.
Відповідно до рішення 56 сесії 1 скликання Немирівської міської ради Вінницької області №1465 від 07.07.2020 року «Про зміну засновника, назви та затвердження статуту комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області відбулася зміна засновника з Немирівської районної ради на Немирівську міську раду та змінено назву КНП «Немирівська центральна районна лікарня Немирівської районної ради» на «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради. У зв`язку із цим 23 липня 2020 року між Немирівською міською радою та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до контракту від 26.12.2018 року.
Відповідно до укладеної 31.12.2021 року додаткової угоди № 2 про внесення змін до контракту від 26.12.2018 року між Немирівською міською радою та ОСОБА_1 було внесено зміни в частині визначення посадового окладу та зазначено, що посадовий оклад керівника закладу охорони здоров`я забезпечує співвідношення між середньою заробітною платою медичних працівників та становить більше на 60 % від середньої заробітної плати медичних працівників підприємства.
Відповідно до розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області №366-рк-о від 26.12.2023 року «Про звільнення з посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 », пунктом 1 - ОСОБА_1 звільнено 26.12.2023 року із займаної посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії контракту, пунктом 2 – передбачено головному бухгалтеру «КНП Немирівська міська лікарня» у відповідності до ч. 1 ст. 47 КЗпП України провести із ОСОБА_1 розрахунки по заробітній платі, здійснити підрахунок та виплатити компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної основної та додаткових відпусток згідно з вимогами чинного законодавства, та письмово повідомити ОСОБА_1 про нараховані та виплачені йому суми при звільненні. 
В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 від 8.12.2021 року, написана на ім`я головного бухгалтера КНП «Немирівська міська лікарня» Букштейн О.О. про перевірку правильності нарахування заробітної плати ОСОБА_1 відповідно до заключного контракту, за період роботи з 01.04.2020 по 31.12.2021 року.
Відповідно до наказу про припинення трудового договору №2229 від 26.12.2023 року, за підписом керівника ОСОБА_1 , ОСОБА_1 звільнено з 26 грудня 2023 року з посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» у зв`язку із закінченням дії контракту. Визначено періоди компенсації за невикористану щорічну основну, щорічну додаткову відпустки.
05.03.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці із скаргою щодо не виплати йому надбавки за стаж за 2019 рік та за січень, лютий і березень 2020 року при звільненні з посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області.
Відповідно до винесеного Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці за наслідками розглялу скарги ОСОБА_1 припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЦЗ/ВН/5023/023951/П від 31.03.2025 року, було зобов`язано генерального директора КНП «Немирівська міська лікарня» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за стаж у розмірі 30% за посадою головного лікаря, передбачену укладеним з ним контрактом та надано строк на усунення даного порушення до 30.04.2025 року. 
Відповідно до довідки про рух коштів, наданої АТ «Приватбанк» 02.07.2025 року, надходження коштів на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від КНП «Немирівська міська лікарня» склали 113 138,26 грн., а саме: 09.05.2025р. в сумі 86909,68 грн. та 12.05.2025р. в сумі 26228,58 грн. 
Відповідно до витребуваного ухвалою суду від 11.03.2026 року розрахункового листа за грудень 2023 року по ОСОБА_1 вбачається, що сума нарахованої заробітної плати склала 531404,35 грн., в тому числі оклад 21942,86 грн., доплата за категорію 1113,39 грн., інші підвищення 3458,44 грн., вислуга 7954,41 грн., квартальна премія 74914,00 грн., компенсація відпустки 422021,25 грн. Всього утримана сума склала 531404,35 грн., в тому числі виплачено заробітної плати за 1 половину 16265,61 грн., за другу половину 406200,84 грн., податок з доходу 95652,79 грн., військовий збір 7971,06 грн., профвнески 5314,04 грн.
При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. (ст.. 116 КЗпП України).
У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. (ст. 117 КЗпП України).
Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі – порядок №100) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. (абз. 4 ч.2 р.ІІ)
Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. (абз. 3 п.3 порядку №100) 
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.(п.8 порядку №100)
Таким чином, розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 , як головного лікаря за один робочий день 3485,91 гривень (113842,51 +39537,68/44 дні), а середній заробіток за весь час затримки по дату розрахунку складає: 3485.91 грн х 132 робочих дня = 460140,12 грн.
При цьому, визначаючи розмір середньої заробітної плати, суд бере до уваги довідку про доходи для декларації від 16.06.2025, видану генеральним директором КНП «Немирівська міська лікарня», оскільки саме вона містить інформацію про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 як головному лікарю.
Суд також враховує, що до моменту звільнення з посади головного лікаря ОСОБА_1 працював за сумісництвом на посаді лікаря-ортопеда-травматолога, у зв`язку з чим довідка Пенсійного фонду України від 05.06.2025 містить інформацію про нараховану заробітну плату за двома посадами.
Крім цього, суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо неправильного розрахунку середнього заробітку у зв`язку з включенням до нього премій.
Так, здійснюючи розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_1 , суд взяв до уваги довідку про доходи для декларації від 16.06.2025, видану генеральним директором КНП «Немирівська міська лікарня». Водночас зазначена довідка не містить деталізації нарахованої заробітної плати за жовтень та листопад 2023 року.Крім того, до відзиву на позовну заяву представник відповідача не долучив жодного розрахунку виплачених за вказаний період сум. За таких обставин суд не бере до уваги твердження представника відповідача про включення до розрахунку сум премій, як обставини, що вплинула на неправильний розрахунок середнього заробітку.
Щодо розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає таке.
Розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин. Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. Однак загальний період нарахування компенсації не може перевищувати шести місяців. (п. 106 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2025 у справі № 489/6074/23.)
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-323цс19) розтлумачила зміст статті 117 КЗпП України та сформулювала висновок, що відшкодування, передбачене цією нормою права, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаційний характер, а її заходи спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого (пункти 81, 82 постанови).
Розвиваючи цю тезу, Велика Палата Верховного Суду провела аналогію між відшкодуванням за статтею 117 КЗпП України та такими цивільно-правовими інститутами, як збитки та неустойка. Суд зазначив, що дійсний розмір збитків працівника від затримки розрахунку довести складно або неможливо. Тому законодавець з метою захисту інтересів постраждалої сторони встановлює правила, що дозволяють стягнути компенсацію у заздалегідь визначеному розмірі (середній заробіток) у спрощеному порядку, без необхідності доведення працівником точного розміру його втрат (пункти 83, 84, 86 постанови).
Таке правове регулювання подібне до інституту неустойки (статті 549-552 ЦК України), яка також є способом забезпечення виконання зобов`язання та компенсації втрат кредитора без доведення їх розміру. Водночас аби неустойка не набула ознак каральної санкції, цивільне законодавство надає суду право зменшити її розмір, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити (частина третя статті 551 ЦК України). Це право суду є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (пункт 85 постанови).
Отже, ключовий висновок Великої Палати Верховного Суду полягає в тому, що виплата середнього заробітку за статтею 117 КЗпП України за своєю суттю є не штрафом чи каральною санкцією, а спеціальним видом компенсації очікуваних майнових втрат працівника. Саме така компенсаційна природа дозволяє застосувати загальні принципів права, зокрема пропорційності, та обґрунтовує можливість судового контролю за співмірністю розміру компенсації. Законодавчі положення, внесені Законом № 2352-IX, не змінили правової природи цього заходу відповідальності з компенсаційного на каральний.
З огляду на компенсаційний характер відповідальності за статтею 117 КЗпП України Велика Палата Верховного Суду у пунктах 87 та 92 постанови у справі № 761/9584/15-ц дійшла висновку, що «виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України».
Велика Палата сформулювала змістові критерії, які суд має враховувати при вирішенні питання про зменшення розміру відшкодування (пункт 91 постанови):
-розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
-період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
-імовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
-інші обставини справи, встановлені судом, зокрема дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність імовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
В період із 26 грудня 2023 року до 12 травня 2025 року заборгованість існувала лише в частині компенсації за надбавку за стаж у розмірі 30% за посадою головного лікаря (113138,26 грн). Ця сума становить 17,55 % від загального розміру належних при звільненні виплат (644542,61 грн). Керуючись принципом пропорційності, суд вважає доцільним зменшити відшкодування до суми 80754,60, співмірної з порушенням. 
Отже, суд вважає доцільним стягнути 80754,60 грн, що становить ті ж 17,55 % від обґрунтованої компенсації за затримку розрахунку при звільненні (460,140,12 грн).
Вказане, на переконання суду, забезпечив справедливий баланс інтересів сторін: захистив право позивача на належну компенсацію, водночас не допустив понесення КНП «Немирівська міська лікарня» несправедливих та непропорційних майнових втрат.
При цьому суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що позивач, підписавши наказ про припинення з ним трудового договору як керівник підприємства, взяв на себе відповідальність за проведення повного розрахунку при звільненні.
Суд зазначає, що відповідно до розпорядження міського голови Немирівської міської ради від 26.12.2023 на головного бухгалтера КНП «Немирівська міська лікарня» було покладено обов`язок провести розрахунок із позивачем. Отже, саме головний бухгалтер був зобов`язаний перевірити наявність та правильність нарахування всіх належних компенсацій і виплат.
Підпис позивача на наказі як керівника підприємства свідчить про вчинення ним відповідної управлінської дії та підтверджує відповідальність за зміст документа в межах наданих йому повноважень. Водночас суд наголошує, що наказ містить лише відомості про кількість днів невикористаної відпустки, а не інформацію щодо нарахування чи виплати надбавки. 
Щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати через несвоєчасну виплату.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з квітня 2020 року по квітень 2025 року в розмірі 88508,96 грн. суд виходить з наступного.Статтею 1Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
У статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
З доказів, які містяться в матеріалах справи судом встановлено, що за період січень 2019 року – квітень 2020 року позивачу не виплачена надбавка за стаж у розмірі 30% за посадою головного лікаря на загальну суму 113038,26 гривень.
Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача як роботодавця на свою користь як працівника компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).
Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Позивач просить стягнути компенсацію за період з квітня 2020 року по квітень 2025 року у розмірі 88508,96 грн, згідно розрахунку викладеного у позовній заяві. Суд, перевіривши розрахунок, приходить до висновку, що стягненню підлягає компенсація втрати частини заробітку в розмірі 88508,96 грн.
У зв`язку з викладеним,суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачаслід стягнути суму компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з квітня 2020 року по квітень 2025 року у розмірі 88508,96 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо строку звернення до суду.
Судом установлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати. Формально тримісячний строк, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент подання позову), було пропущено на 14 календарних днів.
Разом із тим суд виходить із такого.
11 грудня 2025 року Рішенням № 1-р/2025 Конституційний Суд України визнав неконституційною частину першу статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку звернення працівника до суду з вимогами про стягнення заробітної плати та інших належних виплат.
Відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну силу та є актом прямої дії. Згідно зі статтями 43 і 55 Конституції України кожному гарантується право на своєчасне одержання винагороди за працю та право на судовий захист.
Суд зазначає, що справа на момент ухвалення рішення Конституційним Судом України перебуває на розгляді та не вирішена по суті. Тому під час постановлення рішення суд зобов`язаний застосовувати правовий стан, що існує на момент вирішення спору, з урахуванням правових позицій Конституційного Суду України.
Застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, який визнано неконституційним як такий, що непропорційно обмежує право працівника на судовий захист у спорах про оплату праці, призвело б до фактичного позбавлення позивача можливості реалізувати конституційне право на отримання належної винагороди за працю.
Крім того, пропуск строку становить 14 календарних днів, що є незначним та не свідчить про недобросовісну поведінку позивача або зловживання процесуальними правами. Відповідач не довів, що такий строковий пропуск спричинив істотне порушення його прав чи законних інтересів.
З урахуванням соціального характеру спірних правовідносин, принципів справедливості, розумності та пропорційності, суд доходить висновку, що застосування наслідків пропуску строку у даній справі було б надмірним втручанням у право особи на ефективний судовий захист.
Отже, суд вважає за можливе не застосовувати наслідки пропуску строку звернення до суду та перейти до розгляду позовних вимог по суті.
Щодо судового збору.
Відповідно до частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 6080,86 гривень згідно квитанції TS202316 від 23.07.2025.Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1692,91 гривень.
Керуючись статтями 12, 13, 89, 137, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені задоволити частково.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 80754,60 (вісімдесят тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні, 60 копійок) гривні.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати через несвоєчасну виплату в сумі 88508,96 гривень.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1692,91 (одна тисяча шістсот дев`яносто дві гривні, 91 коп) гривні.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).
Представник позивача: ОСОБА_3 (адреса місця праці: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 )
ВІДПОВІДАЧ: Комунальне некомерційне підприємство «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області (адреса місця знаходження: Вінницька область, Вінницький район, м.Немирів, вул.Шевченка, 26, ЄДРПОУ 01982614).

Суддя Наталія БОГОНІС